ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 766/5502/26
провадження № 2/753/11432/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

23 червня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Сирбул О. Ф.
за участю секретаря   Власенка Д. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
встановив:
У травні 2026 року з Херсонського міського суду Херсонської області до Дарницького районного суду м. Києва надійшла вищезазначена цивільна справа, за змістом якої Київський міський центр зайнятості(далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення коштів у розмірі 1 435,71 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що до Дарницького управління Київського міського центру зайнятості 21.12.2022 звернувся відповідач з заявами про надання статусу безробітного та про отримання фінансової допомоги по безробіттю. Відповідач для отримання статусу безробітного у вказаній заяві, зазначив інформацію про те, що не відноситься до зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Враховуючи, що у 2022 році відповідач перебував на обліку в Миколаївській філії Миколаївського обласного центру зайнятості (22.09.2022 припинено реєстрацію у зв`язку з поданням особою заяви про зняття з реєстрації як безробітного), наказом Дарницького управління Київського МЦЗ № НТ221222 від 22.12.2022 відповідачу поновлено статус безробітного та поновлено виплату допомоги по безробіттю з 22.12.2022. 
У подальшому у зв`язку з поданням відповідної заяви про відмову від статусу безробітного від 27.02.2023, відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію з 27.02.2023. 
Позивачем, при опрацюванні даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування виявлено, що під час перебування на обліку, відповідач перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» (далі по тексту- ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ», код ЄДРПОУ 39415619). У зв`язку з цим 23.05.2023 Дарницьким управлінням Київського міського центру зайнятості складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення за № 54, яким встановлено: « ОСОБА_1 перебував з ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» у трудових відносинах з 21.02.2023 в період отримання допомоги по безробіттю».
Таким чином, з 21.02.2023 відповідач, під час перебування на обліку в центрі зайнятості, належав до категорії зайнятого населення, про що не повідомив Дарницьке управління Київського МЦЗ. 
Згідно довідки-розрахунку № 236 від 24.05.2023 розмір нарахованого та виплаченого відповідачу матеріального забезпечення на випадок безробіття з 21.02.2023 по 26.02.2023 становить 1 435,71 грн (одна тисяча чотириста тридцять п`ять гривень сімдесят одна копійка). Наказом Дарницького управління Київського МЦЗ № НТ230525 від 25.05.2023 прийнято рішення щодо повернення відповідачем нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення.
Позивач вказує, що відповідач заборгованість не погашає, у зв`язку з цим той звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.05.2026 провадження по справі відкрито, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подавав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно з пунктом 2 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітною є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної, фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
На підставі статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування).
Порядок реєстрації, перереєстрації зареєстрованих безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, в територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.
На підставі частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Частиною 1 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.
Згідно з п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 вересня 2024 року № 23492/439/620, постановою правління Пенсійного фонду України від 10 вересня 2024 року № 27-1 (далі по тексту - Порядок), Державна служба зайнятості під час проведення центрами зайнятості розслідування шляхом звіряння відомостей та/або даних, визначених у підпункті 1 пункту 5 цього Порядку, взаємодіє з Державною податковою службою України, Пенсійним фондом України, Міністерством юстиції України шляхом обміну відповідною інформацією.
Якщо під час проведення розслідування шляхом звіряння та/або здійснення інформаційного обміну з Міністерством фінансів України, визначених підпунктом 1 пункту 5 цього Порядку, виявлено невідповідність відомостей та/або даних щодо особи, стосовно якої проводиться розслідування, центр зайнятості здійснює перевірку у страхувальника щодо виявленої невідповідності шляхом використання засобів комунікації, у тому числі електронних, або виїзної перевірки (планової чи позапланової). Перевірка, визначена абзацом першим цього пункту, не здійснюється у разі визнання особою, стосовно якої проводиться розслідування, виявленої невідповідності, що впливає на умови надання (поновлення) особі статусу зареєстрованого безробітного, перебування особи у статусі зареєстрованого безробітного, призначення та виплати такій особі матеріального забезпечення на випадок безробіття. У такому разі керівник центру зайнятості приймає рішення щодо проведення розслідування з урахуванням даних, що надійшли шляхом обміну інформацією. Рішення про проведення розслідування шляхом виїзної планової або позапланової перевірки приймає керівник центру зайнятості (п. 10 Порядку).
За результатами проведення розслідування в разі виявлення невідповідності, що впливає на умови надання (поновлення) особі статусу зареєстрованого безробітного, перебування особи у статусі зареєстрованого безробітного, призначення та виплати такій особі матеріального забезпечення на випадок безробіття, складається акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості призначення і виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно з додатком до цього Порядку, який підписують посадові особи центру зайнятості, які проводили таке розслідування, а також посадові особи страхувальника (у разі проведення виїзної перевірки у страхувальника) (п. 11 Порядку).
Під час розгляду справи судом установлено, що ОСОБА_1 21.12.2021 звернувся до Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості для пошуку роботи, у зв`язку із чим на підставі ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» йому був наданий статус безробітного. Своїм підписом у заяві про надання (поновлення) статусу безробітного ОСОБА_1 особисто підтвердив, що ознайомлений із правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
З наданої суду персональної картки встановлено, що з 27.02.2023 реєстрація ОСОБА_1 припинена на підставі абз. 16 пп. 1 п. 30 Порядку надання допомоги по безробіттю.
Актом розслідування страхових випадків № 54 від 23.05.2023 встановлено, що ОСОБА_1 у період перебування на обліку перебував у трудових відносинах з ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» з 21.02.2023, що впливає на виплату матеріального забезпечення.
Наведені докази у сукупності підтверджують посилання позивача на допущення ОСОБА_1 порушення під час перебування на обліку як безробітного, що полягало у неповідомленні про працевлаштування та отримання у зв`язку із цим доходу.
Під час розгляду справи суд ураховує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
До основних засад цивільного судочинства законодавцем віднесено принцип змагальності сторін, реалізація якого відбувається шляхом надання сторонам рівних прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, покладення на сторони обов`язку довести обставини, які мають значення для справи і на які така сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та ризиків настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).
Притаманний цивільному процесу принцип диспозитивності передбачає розгляд справ судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).
У свою чергу обов`язок доказування і подання доказів, регламентований статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, покладає на сторони обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Виключенням із загального правила можуть бути випадки, які регламентовані законодавцем у статті 82 цього Кодексу, та можуть слугувати підставами звільнення від доказування, зокрема визнання учасниками справи обставин справи, які зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що розмір виплаченої за допомоги по безробіттю також підтверджений бухгалтерською довідкою про розрахунок коштів, які підлягають поверненню від 24.05.2023 за вих. № 236.
Ураховуючи наведене під час розгляду справи, судом установлено, що під час перебування на обліку як безробітна особа відповідач отримував допомогу по безробіттю та допустив порушення покладених на нього обов`язків у частині інформування про працевлаштування, у зв`язку із чим за час такого працевлаштування за період перебування на обліку з 21.02.2023 до 26.02.2023 отримав допомогу по безробіттю у розмірі 1 435,71 грн. Оскільки протягом вказаного періоду часу він вже фактично не мав права на отримання цього виду виплат, наявні підстави для їх стягнення на користь позивача. Позовні вимоги підтверджуються сукупністю наданих позивачем письмових доказів. 
Відтак позов підлягає до задоволення.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої у зв`язку із задоволенням позову усі понесені позивачем судові витрати, а саме сплачений ним судовий збір у розмірі 3328,00 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Законом України «Про зайнятість населення», ст. ст. 81, 83, 89, 141, 264-266, 274-279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Задовольнити позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання задекларовано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Київського міського центру зайнятості кошти в розмірі 1 435,71 грн (одна тисяча чотириста тридцять п`ять гривень сімдесят одна копійка) на наступні реквізити: рахунок IBAN: UA338201720355469301700706268, Банк: Державна Казначейська служба України в м. Києві (ДКСУ), ЄДРПОУ 03491091.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання задекларовано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Київського міського центру зайнятості витрати на сплату судового збору у розмірі 3328,00 гри (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок) на наступні реквізити: рахунок ІВАN: UA338201720355469301700706268, Банк: Державна Казначейська служба України в м. Києві (ДКСУ), ЄДРПОУ 03491091.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст судового рішення складений 16.07.2026.
Відомості про сторін:
Позивач: Київський міський центр зайнятості (код ЄДРПОУ: 03491091, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 47-Б);
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання задекларовано за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя: