Єдиний унікальний номер справи 185/12918/25
Провадження № 1-кп/185/242/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 
за участі секретаря ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025041370001636 16 вересня 2025 року, за обвинуваченням: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, одруженого, утриманців не має, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді оператора відділення протитанкових ракетних комплексів взводу вогневої підтримки 3-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 
- 09.08.2016 року Верхньодніпровським РС Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано з 08.01.2024 року до набрання вироком законної сили. Вирок набрав законної сили 17.09.2016 року. Звільнений 27.04.2018 Криворізькою ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання; 
- 05.08.2020 року Нікопольським МРС Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, звільнений із зали суду. Вирок набрав законної сили 06.09.2020 року;
- 21.09.2021 року Верхньодніпровським РС Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано 1 місяць позбавлення волі за вироком Нікопольського МРС Дніпропетровської області від 05.08.2020 року до відбуття 3 років 2 місяців. Вирок набрав законної сили 04.04.2022 року. Звільнений 15 грудня 2023 року Синельниківською ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання; 
- 14.01.2025 року Верхньодніпровським РС Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до арешту строком на 3 місяці. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано попереднє ув`язнення починаючи з 16 грудня 2024 року до 13 січня 2025 року, включно. Вирок набрав законної сили 14 лютого 2025 року, 
- 11.12.2025 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.115, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 , 70 КК України до 10 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 (дистанційно),
обвинуваченого ОСОБА_3 (дистанційно),
захисника обинуваченого – адвоката ОСОБА_5 ,(дистанційно),
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_3 зараховано в списки особового складу військової частини, поставлено на посаду оператора відділення протитанкових ракетних комплексів взводу вогневої підтримки 3-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, включають в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Згідно з положеннями ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов?язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.
Будучи військово службовцем Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків.
Солдат ОСОБА_3 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, порушуючи військову дисципліну, вчинив злочин проти авторитету органів державної влади.
15 вересня 2025 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , ігноруючи встановлені правила поведінки та поводження, порушуючи встановлений порядок тримання під вартою, проявляючи жорстокість та агресію, наносив неодноразові удари по майну, встановленому в камері, із намірами пошкодження його, висловлював образи та погрози фізичної розправою, що супроводжувалося словами нецензурної лайки, на адресу виконуючих обов`язки по забезпеченню та підтриманню порядку під час несення служби військовослужбовців добового наряду солдата ОСОБА_6 , який виконував обов`язки чатового поста № 2 чергової зміни охорони та конвоювання, що ніс службу під час добового наряду.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 186-НР від 12.09.2025 старший стрілець 2 групи охорони та патрульно-постової служби 4 взводу охорони та патрульно-постової заступивши 15 вересня 2025 року о 10 год. у добовий наряд, солдат ОСОБА_7 виконував функції чатового поста № 2) чергової зміни охорони та конвоювання, в обов`язки якого входило, в тому числі: перебувати ззовні біля дверей камер і стежити через оглядові вікна, щоб заарештовані не порушували визначених для них правил, стежити за діями та поведінкою заарештованих, не допускати псування заарештованими обладнання камер; під час виконання завдання на посту тримати спеціальні засоби в готовності завжди готовими до застосування.
15 вересня 2025 року старший стрілець 2 групи охорони та патрульно-постової служби 4 взводу охорони та патрульно-постової служби 2 роти Військової служби правопорядку солдат ОСОБА_6 перебуваючи на добовому чергуванні відповідно до затвердженого графіку чергувань працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконував свої службові обов`язки, з охорони затриманих військовослужбовців Збройних сил України.
Упродовж чергування 15 вересня 2025 року, а саме приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 виконував покладений на нього службові обов`язки зі здійснення охорони затриманих військовослужбовців, знаходячись у формі Збройних сил України, та з розпізнавальними знаками співробітника Військової служби правопорядку, намагався завести ОСОБА_3 до його камери, в цей час у останнього з`явився раптовий умисел на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.
15 вересня 2025 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 взяв металеву кружку червоного кольору з камери в якій він тимчасово утримується, та тримаючи її в правій руці замахнувся нею в бік ОСОБА_6 та жбурнув її йому в обличчя чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої надбрівної дуги, пара орбітальних гематом обох очей, перелому кісток носу зі зміщенням, садна спинку носу, які своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що дійсно 15 вересня 2025 року приблизно о 18 год. 00 хв. взяв металеву кружку червоного кольору з камери в якій він тимчасово утримується, та тримаючи її в правій руці замахнувся нею в бік ОСОБА_6 та жбурнув її йому в обличчя чим спричинив тілесні ушкодження солдату ОСОБА_6 , який був черговим поста чергової зміни охорони.  
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 15 вересня 2025 року приблизно о 18 год. 00 хв. виконував покладені на нього службові обов`язки зі здійснення охорони затриманих військовослужбовців, знаходячись у формі Збройних сил України, та з розпізнавальними знаками співробітника Військової служби правопорядку, намагався завести ОСОБА_3 до його камери, в цей час у ОСОБА_3 з?явився раптовий умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків. ОСОБА_3 взяв металеву кружку червоного кольору з камери в якій він тимчасово утримується, та тримаючи її в правій руці замахнувся нею в його бік та жбурнув її йому в обличчя. Внаслідок чого йому завдано тілесні ушкодження. 
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у фактично скоєному також повністю підтверджується наступними письмовими доказами, які безпосередньо були досліджені під час судового розгляду.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні  № 12025041370001636, з якого убачається, що 16 вересня 2025 року о 12:46 внесено відомості про те, що ОСОБА_3 умисно заподіяв працівнику ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , під час виконання останнім службових обов`язків, тілесні ушкодження. Зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення – ст. 345 ч. 1 КК України. 
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення , відповідно до якого 19 вересня 2025 року ОСОБА_6 повідомив про те, що під час служби отримав від ОСОБА_3 тілесні ушкодження. 
Протоколом огляду приміщення від 15 вересня 2025 року, з якого вбачається, що оглянуто адміністративні приміщення гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 , загальна обстановка в камері, з фототаблицею.
Витягом з наказу № 132 від 02 квітня 2025 року, відповідно до якого солдата ОСОБА_3 призначеного наказом Командира військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2025 № 117-РС на посаду оператора відділення протитанкових ракетних комплексів взводу вогневої підтримки з механізованої роти 2 механізованого батальйону, ВОС – 111543А. 
Протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 17 вересня 2025 року, з фототаблицею.
Висновком експерта № 778 від 21 жовтня 2025 року встановлено, що у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої надбрівної дуги, параобітальних гематом обох очей, перелому кісток носу зі зміщенням, садна спинки носу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні ( 21 день). 
Зазначені вище докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.
Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення , передбачених ч. 2 ст. 345 КК України доведена «поза розумним сумнівом», оскільки наведені у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними, оскільки підтверджено, що ОСОБА_3 діяв з прямим умислом , поєднаним зі спеціальним мотивом, а саме - завдання тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням працівником Лугансько- ІНФОРМАЦІЯ_4 – потерпілим ОСОБА_6 службових обов`язків. 
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, вчинив нетяжкий злочин, згідно ст. 12 КК України. 
Згідно із ч. 2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. 
Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України не встановлено.
Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України рецидив злочинів. 
Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом. 
Суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі.
Вироком Верхньодніпровського районного суду м. Верхньодніпровська від 11 грудня 2025 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 263,ч. 4 ст. 296, 70 КК України і йому призначено покарання у вигляді десяти років позбавлення волі.
За правилами ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 має бути призначено за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання покарання за цим вироком та більш суворого покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду від 11 грудня 2025 року у вигляді позбавлення волі.
Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання. 
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності обирати не доцільно, так як ОСОБА_3 має статус засудженого.
Процесуальні витрати на проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-25/37386-Д від 22 вересня 2025 року у розмірі 3565, 60 грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. 
Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Верхньодніпровського районного суду м. Верхньодніпровська від 11 грудня 2025 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді десяти років позбавлення волі .
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання даним вироком законної сили. 
Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання період його тримання під вартою з 19 липня 2025 року по день набрання даним вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення судової експертизи у розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп. на користь держави.
Речові докази: 
- металеву кружку червоного кольору, яку вилучено протоколом огляду місця події 15 вересня 2025 року, передану на зберігання до камери схову Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 0011491) – знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя: ОСОБА_1