Справа №2-2196/11 
Провадження №2/442/1748/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Гарасимків Л.І.
при секретарі - Петрів В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, - 
встановив:
Позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому просить стягнути з них заборгованість за кредитним договором в розмірі 243109,91 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29.03.2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання іпотечного кредиту №11134704000 про надання кредиту в сумі 31500 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 8,99% річних з кінцевим терміном повернення 25.03.2022 року. Кредит був наданий йому для придбання квартири у АДРЕСА_1 . Зобов`язання за вказаним договором забезпечено договорами поруки від 29.03.2007 року укладеного з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Згідно умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання повертати частини кредитних коштів згідно з умовами визначеними у даному договорі. Однак, відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим станом на 08.06.2011 року у нього виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.
Представник позивача, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», правонаступником якого станом на сьогодні є Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія Укрфінстандарт" Сисин В.В. в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. Просить позов задоволити у повному обсязі. Крім того долучив до матеріалів справи заяву, зі змісту якої вбачається, що останній просить суд врахувати, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання іпотечного кредиту №11134704000 від 29 березня 2007 року. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 31 500
швейцарських франків. Станом на дату звернення АТ «УкрСиббанк» з позовом 08.06.2011 борг відповідача перед АТ «УкрСиббанк» за Кредитним договором №11134704000 від 29.03.2007 становив 25 397, 13 швейцарських франки та 638,25 гривень пені: заборгованість за кредитом 24 488,23 швейцарських франків; заборгованість по процентам 908,90 швейцарських франків; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам 138,25 гривень; штраф згідно п. 8.6. Кредитного договору (неналежне виконання умов договору) 500,00 гривень. Зазначає, що відповідно до судової практики, зокрема Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті. Відповідно до цієї постанови як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному
законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відтак просить стягнути заборгованість саме в іноземній валюті, так як укладення і виконання договірних зобов`язань здійснювалось в іноземній валюті.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили суд про причини неявки. 
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності. Щодо позовних вимог просить відмовити позивачу щодо стягнення заборогованості саме з нього , просить припинити договір поруки з тих підстав, що позивачем не доведено належного пред"явлення вимоги до поручителя з дотриманням встановленого законом строку. Крім того зазначає, що у разі зміни строків виконання зобов"язання ( в тому числі шляхом пред"явлення вимоги про дострокове повернення кредиту) , перебіг цього строку починається з моменту такої вимоги, однак позивачем жодних належних доказів отримання ним такої вимоги суду не надано, згоди ним на такі зміни не надавалася, відтак вважає, що порука припинилася, що виключає його відповідальність перед позивачем. 
Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. 
Матеріалами справи встановлено, що 29.03.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про надання іпотечного кредиту №11134704000 на суму 315000 швейцарських франків строком до 25.03.2022 року.
За змістом п.п.1.3.1., 9.2. за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 8,99 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду у разі настання будь-якої із наступних обставин, а саме: порушення позичальником кредитної дисципліни, погіршення фінансового стану позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи, тощо, а також даних по виконанню позичальником кредитної дисципліни, тобто своєчасного погашення заборгованості та\або виконання інших зобов`язань, передбачених цим договором, та\або здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та\або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ, підвищення ставки на 3 відсоткових пункту за бланковими кредитами «овернайт`НБУ. 
Як вбачається з п.1.4. вищевказаного кредитного договору кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме на придбання квартири у АДРЕСА_1 . 
Відповідно до п.4.1. позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором.
Згідно п.7.1. зазначеного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті, пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.
З метою забезпечення виконання взятих на себе ОСОБА_1 кредитних зобов`язань між позивачем та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було укладено договори поруки №105381, №105382 відповідно від 29.09.2007 року з яких вбачається, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. 
За змістом ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Однак, судом враховано, що 08.04.2011 року позивачем було скеровано відповідачам вимоги про дострокове повернення кредиту та процентів у зв`язку з неналежним виконанням умов вищевказаного кредитного договору.
З довідки-розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 08.06.2011 року заборгованість становить 25411,61 швейцарських франків, з них: заборгованість за кредитом –24488,23 швейцарських франків, заборгованість за відсотками –908,90 швейцарських франків, пеня - 14,48 швейцарських франків, штраф –52,40 швейцарських франків. 
Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 
Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.
Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що вимоги в частині стягнення заборогованості з відповідча ОСОБА_1 є підставними та підлягають задоволенню.
Підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборогованості і з відповідача ОСОБА_2 , як поручитиля, яка відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_1 , за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, оскільки будь- яких заперечень , спростувань з цього приводу остання до суду не подавала. 
Що стосується стягнення заборогованості з поручителя ОСОБА_3 ,, який заперечує позовні вимоги в тій частині, суд зазначає, що дійсно з метою забезпечення виконання взятих на себе ОСОБА_1 кредитних зобов`язань між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договори поруки №105381 від 29.09.2007 року з якого вбачається, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. 
08.04.2011 року позивачем було скеровано відповідачу ОСОБА_3 вимоги про дострокове повернення кредиту та процентів у зв`язку з неналежним виконанням умов вищевказаного кредитного договору.
Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Фактичний аналіз змісту частини четвертої статті 559 ЦК України свідчить про те, що вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах шестимісячного строку, який слід обчислювати з: 1) моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами); 2) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України; 3) або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб`єктивне право, та полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов`язок боржника за договором.
Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов`язання за договором поруки у зв`язку з припиненням такого зобов`язання поручителя.
Судом встановлено, що до матеріалів справи не долучено жодного доказу щодо належного пред"явлення вимоги до поручителя ОСОБА_3 з дотриманням встановленого законом строку. Крім того у разі зміни строків виконання зобов"язання перебіг цього строку починається з моменту такої вимоги , однак жодних належних доказів отримання ОСОБА_3 такої вимоги суду не надано , про що свідчить що зміни у зобов"язанні відбулися без згоди поручителя, що є підставою для припинення поруки, згідно з вимогами ст. 559 ЦК УКраїни. 
На підставі наведеного та враховуючи судову практику, зокрема Постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, де викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, де суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України, відтак з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід стягнути заборгованість за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 25 397.13 швейцарських франків та 638 .25 гривень пені. В частині стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором з ОСОБА_3 слід відмовити. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.207, 526, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
Ухвалив: 
Позов задоволити частково. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , суму боргу за Кредитним договором №11134704000 від 29.03.2007 яка становить 25 397, 13 швейцарських франки та 638,25 гривень пені з яких:
- заборгованість за кредитом 24 488,23 швейцарських франків;
-заборгованість по процентам 908,90 швейцарських франків;
-пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам 138,25 гривень;
-штраф згідно п. 8.6. Кредитного договору (неналежне виконання умов договору) 500,00 гривень.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1 700,00 гривень та 120,00 гривень за послуги за інформаційно – технічне забезпечення, сплачені при поданні позовної заяви.
В решті позовоних вимог відмовити. 
Рішення можебути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Суддя Л.І. Гарасимків