Справа № 591/8273/25
Провадження № 2/591/1947/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 року         м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Ніколаєнко О.О., 
за участю секретаря судового засідання Митник Ю.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/8273/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова Компанія “Аксіліум Фінанс” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що між відповідачем та АТ “КредоБанк” було укладено кредитний договір, за яким відповідачу надано кредит, а відповідач зобов`язувався повернути його та сплатити проценти і комісію. Станом на 08.11.2023 заборгованість за кредитним договором склала 139 146,44 грн., у тому числі строкове тіло 14 916,18 грн., прострочене тіло 433 066,83 грн., строкові відсотки - 3414,78 грн., прострочені відсотки - 77 748,65 грн. На підставі пунктів 4.1, 4.2 договору за період з 09.11.2023 по 31.05.202 на суму заборгованості були нараховані відсотки у розмірі 116 745,02 грн. Загалом сума заборгованості складає 255 891,46 грн.
08.11.2023 було відступлено на користь ТОВ ФК “Марин Фінанс” право вимоги. 12.12.2024 найменування товариства змінено на ТОВ “ФК “Аксіліум Фінанс”.
Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором узагальному розмірі 255 891,46 грн.
У відзиві на позовну заяву відповідач позов частково визнав. Зазначив, що позивач нараховував відсотки на відсотки, що не передбачено умовами кредитного договору. При розрахунку відсотків в сумі 116 745,02 грн. Позивач, як базу нарахування використав заборгованість в сумі 139 146,44 грн., яка, в свою чергу, складається із заборгованості за тілом та відсотками, що є неприпустимим. 
Відповідачу була направлена вимога про дострокове погашення кредиту в лютому 2024 року. Після цього припинилось право позивача нараховувати передбачені кредитним договором проценти. 
Відсотки після закінчення строку, на який було надано кредит, нараховані неправомірно.
Позивачем пропущено строк позовної давності по платежам на загальну суму 31 480 грн.
Відповідачем визнається сума заборгованості у розмірі 83 427,18 грн.
Заявлені витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними.
Ухвалою від 08.08.2026 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 12.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із зазначених підстав.
У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову з підстав, вказаних у відзиві. Додатково пояснив, що відповідач визнає частково позовні вимиоги. Докази, подані позивачем після закінчення передбаченого ЦПК строку їх подання підлягають залишенню без розгляду. Також повідомив про намір подати протягом 5 днів з дня ухвалення судового рішення докази понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що 19.03.2019 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем укладений кредитний договір № CL-178805, умовами якого передбачено надання позичальнику кредиту на таких умовах: сума кредиту 65080 грн.; термін кредитування - 60 місяців терміном до 18.03.2024; процентна ставка 52,99% річних. 
За умовами договору позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку на наступні цілі:
- на поточні потреби в сумі 58 383 грн.,
- на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості в сумі 6697,00 грн.
Пунктом 4.2 договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно за ставкою, визначеною п. 4.1 договору з дня видачі кредиту до дня повернення у повному обсязі, якщо інше не випливає з умов кредитного договору.
Додатком до кредитного договору є графік платежів.
На підтвердження перерахування коштів за кредитним договором позивачем надано копії меморіальних ордерів від 19.03.2019 на суму 6697,00 грн. та 58 383,00 грн. (а.с. 114-116)
08 листопада 2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» укладений договір факторингу .
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 08 листопада 2023 року ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» набуло право вимоги до відповідача загальну суму 139 146,44 грн.
30.01.2024 ТОВ “ФК “Марин Фінанс” було сформовано досудову вимогу, у якій відповідача повідомлено про відступлення права вимоги та про те, що новий кредитор вимагає від позичальника протягом 30 календарних днів з мменту отримання письмової вимоги банку, абе у будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з оменту надсилання даної вимоги усунути прошення умов кредитного договору, а у випадку невиконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені відсотки.
09.02.2024 вимога була направлена відповідачу поштою (а.с. 9-13, 19).
Згідно з наданим розрахунком, заборгованість відповідача за період з 02.11.2020 по 08.11.2023 склала 139 146,44 грн., з яких строкове тіло 14 916,18 грн., прострочене тіло 43 066,83 грн., строкові відсотки - 3414,78 грн., прострочені відсотки - 77 748,65 грн. 
За період з 09.11.023 по 31.05.2025 на суму заборгованості були нараховані відсотки у загальному розмірі 116 745,02 грн (а.с. 30).
Протягом строку кредитування відповідач періодично здійснював платежі в рахунок погашення договору, що підтверджується наданими копіями фіскальних чеків та випискою по особовому рахунку (а.с. 55-67, 68-77).
Позивачем надано виписку по особовому рахунку за період з 19.03.2019 по 07.11.2023, а також розрахунок заборгованості за укладеним договором за цей же період, відповідно до якого загальна сума заборгованості за тілом кредиту станом на 07.11.2023 становить 57 983,01 грн., за відсотками 0 81163,43 грн (а.с. 116-138).
Розрахунку заборгованості або виписки по особовому рахунку, які б надавали інформацію про розміри та періоди, у яких здійснено нарахування відсотків за період з 09.11.2023 по 31.05.2025 на суму 116 745,02 грн. суду не надано.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Приписами статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
З матеріалів справи вбачається, що між АТ «Кредобанк» та відповідачем укладено кредитний договір з визначеним терміном кредитування – 60 місяців терміном до 18.03.2024, із погодженою відсотковою ставкою 52,99% річних.
За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
На підтвердження виникнення договірних відносин між відповідачем та первинним кредитором та перерахування грошових коштів позивачем було надано копії меморіальних ордерів про перерахування коштів, копію кредитного договору, заяви- анкети. Тобто матеріалами справи підтверджується, що між відповідачем та первісним кредитором виникли договірні відносини.
Щодо періоду, за який стягується заборгованість
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, що сторонами погоджено строк кредитування – до 18.03.2024 року включно. Отже, після закінчення вказаного строку припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом із тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У спірних правовідносинах кредитор достроково звернувся до позичальника з вимогою про сплату основного боргу, направивши відповідачу 09.02.2024 лист – вимогу від 30.01.2024 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позичальник був зобов`язаний був усунути порушення умов кредитного договору протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але у будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, інакше - повернути всю суму основної заборгованості за кредитним договором.
Вказана вимога, за твердженням відповідача, була ним отримана. 
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.
З огляду на дату направлення вимоги (09.02.2024), встановлений у ній 35-денний строк для добровільного виконання закінчився 15.03.2024. Відтак, саме з 16.03.2024 строк кредитування вважається таким, що закінчився достроково за ініціативою самого кредитора. Оскільки ця дата (16.03.2024) наступила раніше за визначений договором кінцевий термін (18.03.2024), право позивача на нарахування передбачених договором відсотків за ставкою 52,99% річних припинилося 15.03.2024. 
Оцінюючи вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 139 146,44 грн., що сформувалася станом на 08.11.2023 (момент відступлення права вимоги), суд зазначає, що її складові та розмір підтверджуються матеріалами справи. Відтак, ці вимоги підлягають задоволенню.
Щодо заперечень відповідача про застосування строків позовної давності до певних платежів, суд зазначає, що відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року скасовано карантин.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан. Воєнний стан неодноразово було продовжено і триває на цей час.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав законної сили 04 вересня 2025 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено.
Позов поданий 23.07.2025 та позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла починаючи з березня 2019 року. Суд зазначає, що з урахуванням наведених норм позов подано у межах строку позовної давності.

Щодо вимоги про стягнення відсотків у розмірі 116 745,02 грн., нарахованих за період з 09.11.2023 по 31.05.2025, суд дійшов таких висновків.
Як встановлено судом, право на нарахування договірних відсотків припинилося 15.03.2024. Відтак нарахування відсотків за період з 16.03.2024 по 31.05.2025 є безпідставним.
Позивач, у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України, не надав суду детального помісячного розрахунку або виписки по рахунку за період з 09.11.2023 по 31.05.2025, які б дозволили встановити базу нарахування суми 116 745,02 грн. та періоди, за які ці відсотки були нараховані
Суд зазначає, що нарахування відсотків за договором є правомірним лише за період з 09.11.2023 по 15.03.2024 (день закінчення строку дії досудової вимоги) та виключно на залишок заборгованості за тілом кредиту в розмірі 57 983,01 грн.
Здійснивши власний розрахунок, виходячи з розміру відсоткової ставки – 52,99% річних, суд дійшов висновку, що за вказаний період, тобто за 128 днів на тіло кредиту – 57 983,01 грн. правомірно можуть бути нараховані відсотки у розмірі 10 741,43 грн. 
Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс», становить 149 887,87 грн. (139 146,44 грн. станом на 08.11.2023 + 10 741,43 грн. правомірно нарахованих відсотків). В іншій частині позову суд відмовляє.

При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги акту наданих послуг, яким визначено перелік виконаних робіт на суму 6000 грн.
Суд зазначає, що надані докази підтверджують факт укладення з позивачем договору про надання правничої допомоги у даній справі. 
Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Враховуючи часткове, на 58,87% від первісно заявлених вимог, задоволення позову, наявність відповідного клопотання відповідача, той факт, що справа про стягнення кредитної заборгованості є нескладною, її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, час, фактично витрачений адвокатом на представництво інтересів клієнта, суд вважає за належне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим (на 58,87%) задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1798,66 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,- 
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова Компанія “Аксіліум Фінанс” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова Компанія “Аксіліум Фінанс” заборгованість за кредитним договором № CL-178805 від 19.03.2019 в розмірі 149 887,87 грн. та судові витрати в розмірі 2798,66 грн. 
У іншій частині вимог відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова Компанія “Аксіліум Фінанс” місцезнаходження: м. Львів, вул. Академіка Лазаренка Є., буд. 4, каб. 4, код ЄДРПОУ 43231894.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення виготовлено 03.07.2026.

Суддя    О.О.Ніколаєнко