КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2026 року справа № 340/6325/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі – військова частина) про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до військової частини НОМЕР_2 (далі – військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування і виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з приводу поранення з 15 травня по 16 вересня 2025 року.
Водночас просив суд зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити додаткову винагороду у такому розмірі до завершення стаціонарного лікування (а.с.29-35).
Стверджує, що лікується закордоном, а військова частина НОМЕР_3 не виплачує додаткової винагороди. 
17 вересня 2025 року суд відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.25-26).
17 липня 2026 року суд замінив військову частину 2 правонаступником, яким стала військова частина (а.с.47-48).
Ні військова частина, ні військова частина 2 не надіслали відзиву на позов, хоча про розгляд справи повідомлені належним чином (а.с.28, 52-54).
Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду. 

Так, розглядаючи адміністративну справу №340/3110/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування і виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з приводу поранення, цей же суд встановив такі обставини, які не доказуються відповідно до приписів частини 4 статті 78 КАС України (а.с.86-89). 
«Упродовж з 25 лютого 2022 року ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині 2.
27 травня 2022 року позивач отримав поранення (вибухова травма).
У довідці про обставини травми зазначено, що остання пов`язана з виконанням обов`язків зі захисту Батьківщини. 
Наказом військової частини від 02 квітня 2024 року №150 з 01 лютого 2024 року поновлено виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення у розмір окладу за військовим званням, вислугу років і додаткової винагороди у сумі 20100 грн на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні командира. 
Підстава перебування у розпорядженні командира – довготривале лікування після тяжкого поранення.
З 02 по 03 квітня 2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні з приводу наслідку поранення, а після евакуювали на лікування закордон за рішенням Міністерства охорони здоров`я України.
28 вересня 2023 року військово-лікарська комісія (далі – Комісія) зробила висновок про непридатність позивача до військової служби упродовж 6 місяців. 
14 березня 2024 року Комісія зробила висновок, що ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів. Також потребує тривалого стаціонарного лікування.
За період з 02 квітня по 13 травня 2024 року не нарахували і не виплатили додаткової винагороди, право на яку встановлено приписами постанови Уряду України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 (далі – Постанова)».
Згідно з довідкою посольства України у Королівстві Швеція від 04 травня 2026 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Швеції з 03 квітня 2024 року до 30 квітня 2026 року, яке продовжується (а.с.84). 
Позов подано до суду 16 вересня 2025 року (а.с.24).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, спір пов`язаний з проходження публічної (військової) служби.
Отже, відноситься до компетенції адміністративного судочинства.
Рішення Комісії про непридатність до військової служби втратило актуальність 28 березня 2024 року (по завершенню 6 місяців).
Водночас Комісія зробила висновок про потребу у тривалому стаціонарному лікуванні.
Приписами пункту 1-2 Постанови встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1^-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
ОСОБА_1 отримав поранення, яке пов`язане із захистом Батьківщини, і з 03 квітня 2024 року перебуває на стаціонарному лікуванні в закордонному закладі охорони здоров`я. 
Отже, мав бути включений військовою частиною 2 до наказів про виплату додаткової винагороди у сумі 100000 грн. 
Військова частина 2 керувалась іншим приписом Постанови.
Так, приписами пункту 1-1 цього нормативно-правового акту передбачено, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.
Норма права не регулює правовідносин щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям, котрих визнали обмежено придатними або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців і зараховані у розпорядження відповідних командирів, за час перебування на стаціонарному лікуванні з приводу поранення.
Норма права регулює правовідносини стосовно виплати грошового забезпечення і додаткової винагороди особам, котрі визнані обмежено придатними або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців і зараховані у розпорядження відповідних командирів та не перебувають на стаціонарному лікуванні.
Якщо зробити припущення про правильність правового висновку військової частини 2, то буде мати місце дискримінація.
Так, поранені військовослужбовці, відносно яких не існує висновку військово-лікарської комісії про обмежену придатність або непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців, за час стаціонарного лікування будуть отримувати додаткову винагороду у сумі 100000 грн, а пораненим військовослужбовцям, відносно яких існує такий висновок, не будуть її виплачувати взагалі. 
Дискримінація – різне ставлення до різних осіб за однакових обставин і за відсутності виправдання такого різного ставлення.
Різне ставлення до двох груп поранених військовослужбовців, немало би логічного виправдання і було би дискримінаційним (несправедливим).
Приписами частини 1 статті 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Матеріали справи не містять інформації про дату завершення стаціонарного лікування.
Тому кінцевою датою періоду нарахування і виплати додаткової винагороди є 30 квітня 2026 року, оскільки про неї зазначено у довідці посольства України у Королівстві Швеція, як про дату, до якої позивач лікувався в умовах стаціонару.
Підсумовуючи, суд зробив висновок про часткове задоволення позову. 
Сторони не понесли судових витрат (а.с.25-26).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити частково позов ОСОБА_1 .
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 стосовно нарахування і виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Уряду України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, яка збільшується до 100000 грн у розрахунку на місяць за час стаціонарного лікування з 15 травня 2025 року по 30 квітня 2026 року. 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (код НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ) додаткову винагороду відповідно до постанови Уряду України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, яка збільшується до 100000 грн у розрахунку на місяць за час стаціонарного лікування з 15 травня 2025 року по 30 квітня 2026 року.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в іншій частині вимог. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ