Справа № 944/1970/26 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М. 
Провадження № 33/811/1156/26 Доповідач: Головатий В. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 12.06.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив: 

постановою Яворівського районного суду Львівської області від 12.06.2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 03.04.2026 о 02 год 18 хв в сел.Івано-Франкове Яворівського району Львівської області на вул. Січових Стрільців керувала автомобілем марки «Dacia», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Драгер 6820», результат позитивний 1,22 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
На зазначену постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити. 
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставин справи, зокрема те, що вона була вимушена сісти за кермо у зв`язку з нападом на неї та її цивільного чоловіка групи невідомих осіб. Зазначає, що їй не було надано акту огляду, який, крім того, не містить дати, а наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним. Крім того, звертає увагу, що працівники поліції на її вимогу не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу драгер, за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, просить допитати в якості свідка працівника поліції ОСОБА_2 . 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити. 
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. 
Таке, зокрема, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 630634 від 03.04.2026 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, та яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення; даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та протоколу тесту №2232 від 03.04.2026 року за результатом огляду із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», згідно з якими у ОСОБА_1 виявлено 1,22% проміле алкоголю; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 03.04.2026 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння очей; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 проходила огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6955876 від 03 квітня 2026 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП. 
Доводи апелянта про те, що вона була вимушена сісти за кермо у зв`язку з нападом на неї та її цивільного чоловіка групи невідомих осіб, вважаю необґрунтованими з наступних підстав. 
Як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, останніми було виявлено та здійснено зупинку автомобіля, який рухався під час дії комендантської години. 
В подальшому, після встановлення особи водія та виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 були роз`яснені її права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. 
Остання зазначила, що вживала алкоголь та погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, після проходження якого не заперечувала проти результату огляду та відмовилась від проходження огляду в медичному закладі.
При цьому, ОСОБА_1 впродовж всього спілкування з працівниками поліції на місці події жодного разу не повідомляла їм про те, що вона була вимушена сісти за кермо у зв`язку з нападом на неї та її цивільного чоловіка групи невідомих осіб.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення, також, не містять жодних даних, які б підтверджували вказані обставини.
Крім того, остання підписала акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківку приладу «Drager Alcotest», чим засвідчила свою згоду із внесеними до них даними, а в своїх поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення зазначила, що керувала автомобілем за нагальної потреби та з протоколом згідна. 
Відтак, на переконання суду апеляційної інстанції, сукупність наявних доказів дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому доводи апеляційної скарги про протилежне є безпідставними. 
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Твердження апелянта про неналежність акту огляду не заслуговують на увагу, оскільки наявний в матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідає додатку 2 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не надали для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого стану вимірювальної техніки не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до п.5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський надає особі, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки лише на її вимогу.
При цьому, як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 на місці події не висловлювала вимоги надати їй сертифікат відповідності чи свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
На відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи апелянта про те, що відеозапис є небезперервним, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, вважаю необґрунтованими. 
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення. 
Клопотання про виклик працівника поліції ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, оскільки таке не є мотивованим, а необхідність у допиті вказаної особи відсутня у зв`язку з тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, які є взаємодоповнюючими та не суперечать один одному. 
Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на неї адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, відсутності обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя – 

постановив: 

постанову Яворівського районного суду Львівської області від 12.06.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Львівського
апеляційного суду       Головатий В.Я.