Справа № 199/3915/26
(2/199/4470/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

10.08.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі головуючого – судді Авраменка А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2026 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалося на те, що 06 січня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено договір №26201000482873 про встановлення кредитного ліміту (максимальний розмір 1000000 гривень) строком на 12 місяців із можливістю його подальшого продовження строку кредитування. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв`язку з чим станом на 23 березня 2026 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 31218,51 гривень, з яких 13764,94 гривень – прострочена заборгованість за кредитом та 17453,57 гривень – прострочена заборгованість за процентами. 28 травня 2025 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір факторингу №28/05/25/1, відповідно до якого до позивача перейшли права вимоги за вказаним кредитним договором. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31218,51 гривень та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 гривень.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 06 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 06 січня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено договір №26201000482873 про встановлення кредитного ліміту, який складається з індивідуальної частини та Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро». Відповідно до умов договору кредитодавцем було відкрито відповідачу поточний рахунок та встановлено відкличну відновлювану кредитну лінію без забезпечення для здійснення розрахунків із використанням платіжної картки, максимальний ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становив 1000000 гривень, строк дії кредитного ліміту – 12 місяців з можливістю його неодноразового продовження, процентна ставка за користування кредитом становила 48% річних на строкову заборгованість та 56% річних на прострочену заборгованість. Викладені обставини підтверджуються копією договору про встановлення кредитного ліміту та витягами з Універсального договору банківського обслуговування.
Із матеріалів цивільної справи судом встановлено, що кредитодавець свої договірні зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконав, у зв`язку з чим станом на 23 березня 2026 року утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 31218,51 гривень, яка складається із 13764,94 гривень простроченої заборгованості за кредитом та 17453,57 гривень простроченої заборгованості за процентами. Викладене підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.
Також судом встановлено, що 28 травня 2025 року між АТ «Банк Кредит Дніпро», як первісним кредитором, та ТОВ «Глобал Спліт», як новим кредитором, укладено договір факторингу №28/05/25/1, відповідно до умов якого до позивача перейшли права вимоги за кредитним договором №26201000482873. Перехід права вимоги підтверджується договором факторингу та актом приймання-передачі прав вимоги. Про заміну кредитора відповідача повідомлено шляхом направлення SMS-повідомлення 03 червня 2025 року, письмового повідомлення від 04 червня 2025 року та вимоги про погашення заборгованості від 18 серпня 2025 року, яка залишилась без виконання. 
Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування».
Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»).
Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні положення містить норма ст.1 Закону України «Про споживче кредитування».
Зі змісту норм ст.ст.8, 9 Закону України «Про споживче кредитування» слідує, що кредитодавець має право включати до умов кредитного договору обов`язок позичальника сплачувати на користь кредитодавця комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
При цьому за змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Нормами ст.ст.1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Положеннями ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу.
Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.
Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за договором №26201000482873 про встановлення кредитного ліміту від 13 вересня 2018 року з урахуванням договору факторингу №28/05/25/1 від 28 травня 2025 року, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення між АТ «Банк Кредит Дніпро», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, кредитного договору у встановленій законом формі. За таких обставин кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам законодавства та є підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків. Первісним кредитором виконано свої договірні зобов`язання щодо надання відповідачу кредитних коштів. Натомість відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 23 березня 2026 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 31 218,51 гривень, яка складається із 13 764,94 гривень простроченої заборгованості за кредитом та 17 453,57 гривень простроченої заборгованості за процентами. Враховуючи, що у ході розгляду справи підтверджено укладення договору факторингу №28/05/25/1 від 28 травня 2025 року, відповідно до якого позивач набув право вимоги за договором №26201000482873 про встановлення кредитного ліміту, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованості у розмірі 31 218,51 гривень.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі статей 133, 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 662,40 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.11, 15, 16, 202, 205, 207, 512-514, 516, 525, 526, 530, 601-612, 625, 626, 629, 639, 1054, 1055, 1077-1079, 1082 ЦК України, ст.ст.8, 9, 13, 18 Закону України «Про споживчий кредит», ст.ст.3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (ЄДРПОУ 41904846, адреса місцезнаходження: 01135, місто Київ, вул. Казарменна, будинок 4Г) заборгованість за кредитним договором №26201000482873 від 06 січня 2021 року в загальному розмірі 31 218 (тридцять одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 51 копійка, з яких: 13 764,94 гривні — прострочена заборгованість за тілом кредиту, 17 453,57 гривні — прострочена заборгованість за відсотками.
У рахунок відшкодування судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (ЄДРПОУ 41904846, адреса місцезнаходження: 01135, місто Київ, вул. Казарменна, будинок 4Г) судовий збір у розмірі 2 662,40 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко