Справа № 420/5524/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по неусуненню невідповідності відомостей, зазначених у військово-обліковому документі у паперовій формі (військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданому 12.12.2013 р.), відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 22.01.2026 р. на внесення інформації щодо виключення з військового обліку до ЄДРПВР (Реєстру «Оберіг»);
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2026 р. та внести актуальні дані про виключення його з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на період до запровадження правового режиму воєнного стану в Україні він постійно перебував на території Біляївської міської громади Одеської області, внаслідок чого, з метою реалізації права на реєстрацію місця проживання (перебування), був взятий ІНФОРМАЦІЯ_5 на військовий облік військовозобов`язаних з 27.06.2023 року. На підставі п.3 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» його було визнано непридатним до військової служби і виключено 12.07.2023 року з військового обліку на підставі рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Пізніше із застосунку «Резерв+» позивач дізнався, що інформація про прийняття його з 27.06.2023 року на військовий облік військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також про виключення з обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутня в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Тобто, за даними електронного обліку Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач досі залишається на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Враховуючи вищевказані обставини, позивач 22.01.2026 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявами про внесення інформації до ЄДРПВР щодо виключення його з військового обліку, водночас, належної відповіді у встановлений законом строк від ТЦК та СП отримано не було.
Не погоджуючись із вищезазначеною бездіяльністю відповідачів, позивач звернувся до суду задля захисту своїх прав та законних інтересів з вказаним адміністративним позовом.
Ухвалою суду по справі №420/5524/26 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч.5 ст.262 КАС України. Вирішено здійснювати розгляд адміністративної справи в електронній формі.
Від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що позивач відповідно до облікових даних перебуває на обліку віи?ськовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_8 з 12.12.2013 року, зареєстровании? та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Підлягає призову на віи?ськову службу під час мобілізаціі?. Відомості щодо наявності права на відстрочку від мобілізаціі? згідно статті 23 Закону Украі?ни «Про мобілізаціи?ну підготовку та мобілізацію» в облікових даних позивача - відсутні. Відомості про проходження медичного огляду в облікових даних ОСОБА_1 – відсутні. Позивач не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою та підтверджуючими документами про виключення з віи?ськового обліку віи?ськовозобов`язаних , тобто підстави для виключення з віи?ськового обліку відсутні. 
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій зазначено, що Позивач звертався до усіх відповідачів, ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , Управління персоналу Генштабу ЗСУ та штабу ІНФОРМАЦІЯ_12 , до Уповноваженого Верховноі? Ради з прав людини. При цьому, органом вищого віи?ськового управління у складі ІНФОРМАЦІЯ_13 ?ськ та Генштабу ЗСУ позивачу було рекомендовано звернутися до ТЦК за місцем виключення з обліку та проходження відповідноі? ВЛК згідно із записами у віи?ськовому квитку. Аналогічну рекомендацію надано і ІНФОРМАЦІЯ_14 , тобто органом віи?ськового управління, якому підпорядковании? ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема, твердження ІНФОРМАЦІЯ_9 спростовуються листами-відповідями на звернення позивача, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_9 від 25.07.2025 р. №2526, ІНФОРМАЦІЯ_11 від 23.12.2024 р. №5732/ВОБ, Управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_13 ?ськ Зброи?них Сил Украі?ни №116/2/1/6/32542 від 05.04.2025 р. та №116/1/6/82800 від 01.09.2025 р.
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративний позов позивача з додатками, а також ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 03.03.2026 року, що підтверджується матеріалами адміністративної справи. 
У визначений КАС України п`ятнадцятиденний строк відзиви на адміністративний позов відповідачами надані не були, будь-яких клопотань щодо продовження строку для подання відзивів відповідачами не заявлено, будь-яких пояснень щодо неможливості надання відзивів у строк, встановлений судом, не надано.
Аналізуючи процесуальні норми КАС України суд доходить висновку, що незважаючи на те, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, подання заяв по суті справи є правом учасників справи, як і право доводити правомірність свого рішення. Суд не наділений процесуальними важелями впливу на учасників процесу, щоб змусити їх, в тому числі суб`єкта владних повноважень, вчиняти вказані дії.
Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Судом під час розгляду справи встановлено наступне. 
ОСОБА_1 12.12.2013 року був зарахований на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_15 (наразі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про що міститься відмітка у військовому квитку серії НОМЕР_1 , виданому 12.12.2013 року ІНФОРМАЦІЯ_16 (стор.22 військового квитка).
У період до запровадження правового режиму воєнного стану в Україні позивач постійно перебував на території Біляївської міської громади Одеської області, внаслідок чого з метою реалізації права на реєстрацію місця проживання (перебування) був взятий ІНФОРМАЦІЯ_5 на військовий облік військовозобов`язаних з 27.06.2023 року, що також підтверджується відомостями, наявними на стор.22 військового квитка серії НОМЕР_1 .
На підставі п.3 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивача було визнано непридатним до військової служби, та виключено з 12.07.2023 року з військового обліку військовозобов?язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 .
На підтвердження факту непридатності позивача до військового служби із необхідністю виключення з військового обліку також надано довідку ВЛК від 12.07.2023 року №1/0258, відповідно до проведеного 04.07.2023 року медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_17 .
Водночас, 06.01.2026 року із застосунку «Резерв+» позивачу стало відомо, що інформація про прийняття його 27.06.2023 року на військовий облік військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також про виключення його з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутня в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. За даними електронного обліку Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач досі залишається на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Враховуючи вищевказані обставини, позивач 22.01.2026 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 із аналогічними заявами про внесення наступної інформації про нього до ЄДРПВР:
- відомості про місце останнього перебування на військового обліку позивача – ІНФОРМАЦІЯ_18 ;
- відомості про дату проходження ВЛК 04.07.2023 року, та відомості про довідку ВЛК від 12.07.2023 року;
- відомості про прийняття ІНФОРМАЦІЯ_19 рішення про виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку з визнанням непридатним до військового служби за рішенням ВЛК.
Листом від 12.02.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_18 у відповідь повідомив позивача, що він на військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_6 не перебував і не перебуває. В ІНФОРМАЦІЯ_20 відсутні будь-які підтверджуючі документи щодо проходження ВЛК позивачем у 2023 році. Для з`ясування обставин перебування на військовому обліку рекомендовано звернутися до ТЦК та СП за зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання.
При цьому, листом Військової частини НОМЕР_2 від 05.04.2025 року позивачу рекомендовано для врегулювання вищевказаного питання звернутися до ТЦК та СП за зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання або за місцем виключення з військового обліку.
Листом від 25.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомив, що позивач перебуває на обліку саме в ІНФОРМАЦІЯ_7 . Окремо зазначено, що на військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач не перебував і не перебуває. 
Не погодившись із вищевказаною бездіяльністю відповідачів щодо внесення відомостей до Реєстру про виключення з військового обліку, позивач звернувся до суду задля захисту своїх прав та законних інтересів з вказаним адміністративним позовом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив, та надані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
За ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан, який продовжувався в подальшому та діє до цього часу.
Також Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулюються Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII (далі – Закон України №3543-XII) (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно ст. 1 Закону України №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року за №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно з частинами 1,3 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч.1, 3 ст.33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Згідно ч.5 цієї статті Закону, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ч.1 ст.34 Закону №2232-ХІІ).
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 року № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Права та обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені статтею 9 Закону № 1951-VIII, до яких віднесено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 1487).
Відповідно до п.2 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно п.16 Порядку №1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.
Згідно п.79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; ; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 81 Порядку №1487 визначено, що взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.
Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №559 затверджений Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №559).
Відповідно до п.п. 3, 4 Порядку № 559 відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У разі коли відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним (крім військово-облікових документів військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів).
Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через: електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган).
У разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Таким чином, з аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів має відображатись повна та дійсна інформація щодо призовників, військовозобов`язаних і резервістів, для забезпечення ведення військового обліку громадян України. Органи адміністрування Реєстру, зокрема, територіальні центри комплектування, зобов`язані вносити до Реєстру інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі і інформацію про проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи), а також проводити актуалізацію цієї інформації у разі її зміни.
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач 12.12.2013 року був зарахований на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_15 (наразі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
За твердженням позивача, оскільки він постійно перебував на території Біляївської міської громади Одеської області, то з метою реалізації права на реєстрацію місця проживання (перебування) був взятий ІНФОРМАЦІЯ_5 на військовий облік військовозобов`язаних з 27.06.2023 року, про що міститься відповідний запис на стор.22 військового квитка серії НОМЕР_1 .
При цьому, у військовому квитку серії НОМЕР_1 також зазначено, що на підставі п.3 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивача було визнано непридатним до військової служби, та виключено з 12.07.2023 року з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 .
На підтвердження факту непридатності до військового служби із необхідністю виключення з військового обліку позивачем надано довідку ВЛК від 12.07.2023 року №1/0258, в якій зазначено про проведення 04.07.2023 року медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_21 .
Тобто, виключення позивача з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_19 зафіксовано також шляхом внесення запису до військового квитка серії НОМЕР_1 .
Суд акцентує увагу на тому, що відповідачами під час розгляду справи не було спростовано відомості, зазначені у військовому квитку серії НОМЕР_1 , зокрема, щодо взяття позивача на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також про виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних саме ІНФОРМАЦІЯ_19 .
Більш того, відповідачами не було спростовано відомостей, зазначених у наданій позивачем до суду довідці ВЛК від 12.07.2023 року №1/0258, виданій ІНФОРМАЦІЯ_19 .
За таких умов суд критично відноситься до тверджень ІНФОРМАЦІЯ_9 у листі від 12.02.2026 року та ІНФОРМАЦІЯ_7 у листі від 25.07.2025 року про те, що позивач не перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_20 .
Відповідно до п.3 ч.6 ст.37 Закону №2232-ХІІ (в редакції, чинній станом на дату постанови ВЛК від 12.07.2023 року) було закріплено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Разом з тим, як вбачається із застосунку «Резерв+» (станом на 06.01.2026 року) позивач досі рахується таким, що перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відомості про виключення його з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутні. 
Отже, враховуючи вищевказані обставини справи, відомості, що містяться в електронному військово-обліковому документі позивача, не відповідають відомостям його паперового військово-облікового документа та висновку ВЛК.
Разом з тим, відповідно до пункту 3 Порядку №559 відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно п.4 Порядку №559, у разі невідповідності відомостей, зазначених у військово-обліковому документі, відомостям, що містяться у Реєстрі, громадянин України звертається до відповідного ТЦК та СП із заявою про внесення змін, а такі зміни мають бути внесені протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Судом встановлено, що 22.01.2026 року позивач звертався із заявами до ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 , в яких просив внести відповідні відомості про нього до ЄДРПВР, а саме: відомості про місце останнього перебування на військового обліку позивача – ІНФОРМАЦІЯ_18 ; відомості про дату проходження ВЛК 04.07.2023 року, та відомості про довідку ВЛК від 12.07.2023 року; відомості про прийняття ІНФОРМАЦІЯ_19 рішення про виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку з визнанням непридатним до військового служби за рішенням ВЛК.
Листом від 13.02.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_18 по суті поставленого питання не відповів, посилаючись на те, що позивач на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_21 не перебував і не перебуває.
Водночас, як вже було зазначено судом вище, зауваження ІНФОРМАЦІЯ_9 не відповідає відомостям, наявним у військовому квитку серії НОМЕР_1 та довідці ВЛК від 12.07.2023 року №1/0258, в яких зазначено, що позивач був виключений з військового обліку саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, визначені, зокрема, Порядком №1487, полягають в організації військового обліку, веденні відповідної документації, внесенні відомостей до Реєстру, але не включають повноважень щодо самостійної зміни постанов ВЛК та їх наслідків для статусу особи.
Суд зауважує, що у разі наявності порушень при оформленні документів ВЛК, усунення таких порушень має здійснюватися у спеціальному порядку, визначеному Положенням про ВЛК.
До моменту належного перегляду чи скасування довідки ВЛК від 12.07.2023 року №1/0258 в передбаченому законом порядку, така довідка, а також здійснений на її підставі запис у військовому квитку серії НОМЕР_1 є чинними та обов`язковими до виконання для відповідача, як органу військового управління та органу ведення Реєстру.
З урахуванням вищевикладеного суд вбачає протиправну бездіяльність в діях саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , як уповноваженого органу військового управління, з нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 22.01.2026 року про внесення відомостей в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення його з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби.
Щодо вимоги зобов`язального характеру суд зазначає наступне.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
З огляду на встановлені обставини у справі №420/5524/26 та положення чинного законодавства, суд вважає необхідним для належного захисту прав та інтересів позивача зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2026 року щодо виключення його з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду. 
В іншій частині заявлених позовних вимог зобов`язального характеру слід відмовити з вищенаведених підстав.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи наявність підстав для задоволення основної позовної вимоги позивача, суд вважає необхідним стягнути на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 1064,96 грн. з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 22.01.2026 року про внесення відомостей в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення його з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2026 року щодо виключення його з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині заявлених позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 064,96 грн. 
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Повне найменування сторін по справі:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ). 
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 ).
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ). 

Суддя О.В. Білостоцький