ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

22 липня 2026 року	Справа №160/12480/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:

11.05.26 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_2 ( ЄРДПОУ НОМЕР_3 ) щодо нездійснення нарахування та виплати усіх видів грошового забезпечення , тобто посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних та додаткових, одноразових видів грошового забезпечення, доплат та допомог, в тому числі грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в період служби з 18.03.2022 року по 19.05.2023 включно та з 18.06.2025 по 27.01.2026 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13, і 14 до Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року.
2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( ЄРДПОУ НОМЕР_3 ) перерахувати усі види грошового забезпечення, тобто посадовий оклад , оклад за військовим званням, усі щомісячні та додаткові, одноразові види грошового забезпечення, доплати та допомоги, в тому числі грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомоги для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в період служби з 18.03.2022 року по 19.05.2023 включно та з 18.06.2025 по 27.01.2026 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13, і 14 до Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( ЄРДПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 перераховані виплати усіх видів грошового забезпечення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за вирахуванням фактично виплачених сум у відповідності до вимог Наказу Міністерства оборони № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам».
В обґрунтування позивних вимог позивачкою зазначено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки після смерті чоловіка ОСОБА_1 має право на отримання грошового забезпечення померлого чоловіка , в тому числі і недоотриманого, відповідно до наказу Міністерства оборони № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам», вона через свого представника звернулась до ВЧ НОМЕР_2 з метою отримання відомостей щодо складові нарахованих і виплачених сум заробітної плати за період військової служби померлого чоловіка. У відповідь на лист позивача, відповідач повідомив, що грошове забезпечення померлого чоловіка позивачки розраховувалось враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року , підстав для перерахунку грошового забезпечення враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року відповідач не вбачає. 
Позивачка вважаючи, що Відповідач вчинив щодо неї протиправну бездіяльність щодо нездійснення нарахування та виплати усіх видів грошового забезпечення, звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду без повідомлення (виклику) сторін.
28.05.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти вимог викладених у позові, та зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018, установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, було визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" Враховуючи вищевикладене, можливо дійти висновку, що під час здійснення розрахунків відповідач діяв в межах чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог Позивача у даній справі відсутні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дружиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 
Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серія НОМЕР_4 , виданого Слав`янською сільською радою Межевського району Дніпропетровської області 27.04.1991 р.н.
ОСОБА_2 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 з 18.03.2022 року та відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 від 06.02.2026 року та сповіщеннями сім`ї № 1 та № 69 вважається померлим з 27.01.2026 року.
З матеріалів справи вбачається, що станом на 28.05.2026 року сержанта ОСОБА_2 не виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
05.03.2025 року представник позивача завернулась до відповідача з адвокатським запитом з питань грошового забезпечення померлого.
Листом від 18.03.2026 року №712 військова частина НОМЕР_2 розглянула запит представника позивача та повідомила, що грошове забезпечення померлого чоловіка позивачки розраховувалось враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року, у відповідності до вимог чинного законодавства Військова частина НОМЕР_2 не має підстав для здійснення відповідного перерахунку.
З довідок про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_2 вбачається, що при розрахунку його грошового забезпечення в період 18.03.2022 по 21.01.2026 року використано прожитковий мінімум для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2018 року у розмірі 1762,00 грн.
Позивач вважаючи, що Відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_2 усіх видів грошового забезпечення в період служби з 18.03.2022 року по 19.05.2023 включно та з 18.06.2025 по 27.01.2026 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13, і 14 до Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина 4 статті 9 Закону № 2011-XII).
07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам
Згідно з пунктом 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Розмір грошового забезпечення військовослужбовців у спірний період визначався постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704).
Розділом ХХХ Порядку № 260 регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.
У разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей (пункт 1 Розділу ХХХ Порядку № 260, чинний на момент виникнення спірних правовідносин).
Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділу ХХХ Порядку № 260).
З матеріалів справи вбачається, що в період 2022-2026 року ОСОБА_2 отримував грошове забезпечення розмір якого визначався Військовою частиною НОМЕР_2 на підставі чинних нормативно правових актів.
Доказів оскарження ОСОБА_2 розмірів отриманих ним виплат не надано, тому суд доходить висновку, що ОСОБА_2 фактично погодився з розміром грошового забезпечення отриманим ним за життя в період з 2022-2026 року.
Суд зазначає, що недоодержаним грошовим забезпеченням є суми, які були нараховані (належні до виплати), але фактично не виплачені військовослужбовцю до моменту його смерті, зникнення безвісти або звільнення.
Право на перерахунок грошового забезпечення є персональним правом військовослужбовця, пов`язаним з його особливим статусом.
Оскільки ОСОБА_2 за життя не ініціювався перерахунок його грошового забезпечення, дані суми не набули статусу «належних до виплати»(спірних), а отже не можуть вважатися недоотриманим майном.
Положеннями абзацу 2 статті 1 Закону №2262 визначено, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Згідно із частинами першою та другою статті 45 Закону №2262 сім`ям пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж грошового забезпечення (заробітку), з якого було обчислено пенсію годувальникові. Членам сімей пенсіонерів з числа військовослужбовців строкової служби, які мали право на перерахунок пенсії в порядку, передбаченому статтею 44 цього Закону, пенсії в разі втрати годувальника обчислюються із заробітку, з якого було проведено або мало бути проведено зазначений перерахунок пенсії.
Проте, суд зазначає, що позивачкою не надано доказів, що їй призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Таким чином, позивачка не наділена правом ініціювати перерахунок виплат грошового забезпечення, які вже були фактично виплачені її чоловіку - ОСОБА_2 .
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що суми виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_2 за час його життя були узгодженими, а тому військова частина НОМЕР_2 діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а отже, протиправних дій відповідача щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , суд не встановив.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягають.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко