КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа №752/2333/26 | Головуючий у І інстанції: Коваль В.О.
Провадження №33/824/3496/2026 |
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08липня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Мусієнка В.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 13травня 2026 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 травня 2026 рокуОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Мусієнко В.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на неодноразове прохання ОСОБА_3 представитись та пред`явити службове посвідчення - поліцейський не повідомив своє прізвище та не пред`явив посвідчення,як і не повідомив причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Крім цього, як стверджуєзахисник, працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, які вони начебто вбачали у нього, а також не роз`яснено порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, наслідки відмови від такого огляду, та його права і обов`язки.
Також захисник стверджує, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в той час як ОСОБА_1 наполягав на проведенні такого огляду.
Крім цього, як стверджує захисник Мусієнко В.І. , працівниками поліції ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом через підозру, що він перебував в стані наркотичного сп`яніння.
Також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 самостійно та у межах встановленого законом двогодинного строку пройшов у КНП «КМНКЛ Соціотерапія» огляд на стан сп`яніння, за результатом якого встановлено, що він не перебуває в стані наркотичного сп`яніння.що підтверджується складеним висновком.
За результатами апеляційного розгляду захисник Мусієнко В.І.просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадженняза відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом із апеляційною скаргою захисник Мусієнко В.І. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, однак дане клопотання судом до уваги не приймається, оскільки десятиденний строк на апеляційне оскарження захисником Мусієнком В.І. пропущено не було.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Мусієнка В.І. на підтримку поданої апеляційноїскарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 04.01.2026 року о 22 год. 05 хв. по вул. Бродівська, 6 у місті Києвікерував транспортним засобом «Tesla»д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чимвчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідила обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшла висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху,що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПРД суд послався на наявні в матеріалах справи докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення;направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препараті, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від огляду у медичному закладі; дані відеозапису з нагрудної камери працівника поліції. 
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.
Зокрема, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. 
З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 висунута вимогапройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Однак водій в категоричній формі від проходження такого огляду відмовився.
Вказаний відеозапис суд обґрунтовано визнав належним та допустимим доказом у справі, оскільки він відображає обставини щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , висунення працівниками поліціїзаконної вимоги про проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння та відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
Оскільки ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, поліцейськими правомірно та на законних підставах було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.
Не відповідають фактичним обставинам справи і твердженнязахисникаМусієнка В.І. про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та бажав пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, оскільки відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», проведення такого огляду здійснюється лише в закладах охорони здоров`я, яким надано право проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння водіїв.
Не відповідають фактичним обставинам справи і доводи захисника про те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 конкретні ознаки наркотичного сп`яніння, які вони вбачали у водія.
Відповідно до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, направлення особи на огляд здійснюється за наявності у поліцейського підстав вважати, що така особа перебуває у стані сп`яніння.
З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, проте останній від проходження такого огляду відмовився, що зафіксовано відповідними матеріалами справи та відеозаписом. 
Доводи захисника про те, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , та не повідомили йому причину зупинки, не є предметом розгляду даного провадження. Разом із цим, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, поліцейський неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу.
Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, наслідки відмови від його проходження, а також права і обов`язки.
Статтею 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння передбачено обов`язок поліцейського запропонувати особі пройти огляд у встановленому законом порядку. Водночас зазначені норми не пов`язують настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з обов`язковим роз`ясненням порядку проведення такого огляду чи наслідків відмови від нього.
Для притягнення особи до відповідальності визначальним є встановлення факту її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а не обсяг наданих поліцейським роз`яснень щодо процедури його проведення.
Крім того, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 не розумів законну вимогу поліцейських, просив надати додаткові роз`яснення або виявляв намір пройти огляд після їх отримання. Отже, наведені доводи не спростовують встановленого судом факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та не є підставою для скасування постанови суду.
Щодо доводів про те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд у лікаря нарколога протягом 2 годин після зупинки транспортного засобу, то така обставина не має жодного доказового значення для правильного вирішення справи, оскільки водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, а саме проїхати до закладу охорони здоров`я разом із поліцейськими, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, що є самостійним складом даного адміністративного правопорушення. 
Також у своїй апеляційній скарзі захисник звертає увагу на те, що працівник поліції не представився та не пред`явив службове посвідчення на вимогу водія. Однак такі доводи не спростовують висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Навіть у разі допущення таких порушень вони жодним чином не впливають на встановлений судом факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та не свідчать про недопустимість зібраних у справі доказів. Предметом розгляду даної справи є встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а не перевірка дотримання працівниками поліції окремих вимог службової дисципліни.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 поводився агресивно, висловлювався на підвищених тонах та перешкоджав належному виконанню працівниками поліції своїх службових обов`язків, що також необхідно враховувати при оцінці обставин події, про які зазначає захисник у своїй апеляційній скарзі.
Посилання захисника на те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, не спростовує наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Голосіївськогорайонного суду міста Києва від 13 травня 2026 року, якоюОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Мусієнка В.І. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз