Справа № 127/9371/26
Провадження № 2/127/2737/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2026   м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Бессараб Н.М.,
при секретарі Перевізник А.О.,
за участю відповідача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Ковальової В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2021 року у справі №127/17651/21; стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/8 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття; стягнення за судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2021 року у справі №127/17651/21 припинити з дня набрання законної сили рішенням суду та повернути судовий наказ до суду після завершення виконання.
Позовні вимоги мотивовані тим, що судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На сьогодні судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Липовецькому ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області ХМУ МЮУ ВП74752805. 28.08.2024 ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_4 . Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народилась спільна дитина ОСОБА_5 . Дружина ОСОБА_4 наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та у зв`язку з цим перебуває на утриманні позивача. Його син, ОСОБА_5 також перебуває на утриманні позивача, оскільки в нього відсутні інші доходи. Крім того, на утриманні позивача перебуває його мати, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є пенсіонеркою, має ряд захворювань та лікування цих хвороб матері вимагає значних витрат. Батько, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Позивач проходить військову службу у лавах Збройних Сил України за призовом під час мобілізації. Виконуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту незалежності та територіальної цілісності України, позивач брав безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони держави. 20 січня 2023 року під час виконання бойових завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, позивач отримав поранення, яке відповідно до висновків військово-лікарської комісії (ВЛК) від 10 листопада 2025 року віднесено до категорії тяжких. Наслідки отриманої травми мають тривалий характер, суттєво впливають на стан здоров`я позивача та потребують постійного лікування, медичного супроводу, придбання лікарських засобів, проходження реабілітаційних заходів, а також дотримання спеціального режиму відновлення. У зв`язку із зазначеним, позивач змушений нести значні та регулярні витрати на лікування і підтримання належного стану здоров`я. Такі витрати включають придбання медикаментів, оплату медичних обстежень, консультацій лікарів, проходження реабілітації, а також інші необхідні заходи, спрямовані на відновлення функцій організму після отриманого поранення. Ці витрати є систематичними та істотно зменшують фактичний дохід позивача, яким він може вільно розпоряджатися. Відповідно до чинного судового наказу, з усіх видів доходу позивача щомісячно утримується 1/4 частина на утримання доньки. Однак у зв`язку із суттєвим погіршенням стану здоров`я позивача, збільшенням витрат на лікування, а також наявністю інших осіб на його утриманні, фактичний розмір коштів, що залишається після сплати аліментів, є недостатнім для забезпечення мінімальних потреб усіх осіб, яких позивач зобов`язаний утримувати, включаючи себе. Після відрахування 1/4 частини доходу на аліменти, решта 3/4 розподіляється між кількома особами та життєво необхідними витратами, а саме: утриманням дружини, забезпеченням потреб малолітнього сина, наданням допомоги хворій матері, а також покриттям витрат на власне лікування та реабілітацію. Таким чином, після ухвалення судового наказу про стягнення аліментів істотно змінилися обставини, що мають істотне значення, а саме: значне погіршення стану здоров`я позивача внаслідок тяжкого поранення, необхідність постійних витрат на лікування та реабілітацію, а також збільшення кількості осіб, які перебувають на його утриманні. З огляду на викладене, позивач вважає, що наявні правові та фактичні підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки їхній нинішній розмір не відповідає реальному матеріальному стану позивача та ставить його у вкрай скрутне фінансове становище, що негативно впливає як на його здоров`я, так і на можливість виконання інших обов`язків щодо утримання членів сім`ї.
Позивач ОСОБА_2 та його представник – адвокат Колінько Н.О. до судового не з`явилися. Від представника позивача – адвоката Колінько Н.О. надійшла заява, відповідно до якої просить провести судове засідання, призначене 13.07.2026 о 14.15 год. без участі позивача та його представника. Позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задоволити.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ковальова В.С. в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову. Суду пояснили, що дитина ОСОБА_3 потребує додаткового навчання, нормального харчування, придбання одягу, взуття та інших потреб для дитини її віку, тому вважають, що призначені аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку позивача не є надмірним тягарем для нього, оскільки позивач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і своїх дітей, а зменшення розміру аліментів не відповідає інтересам дитини ОСОБА_3 .
Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено і не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2021 (справа №127/17651/21) стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).
28.08.2024 ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , актовий запис №1814 (а.с. 7). 
Від вказано шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача народився син ОСОБА_5 (а.с. 8).
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_3 №1429 від 27.07.2023, ОСОБА_2 в період з 04.12.2022 по 20.01.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України в районі населеного пункту м. Мар`їнка Донецької області (а.с. 29).
19.01.2023 під час виконання бойових завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини,  ОСОБА_2 отримав поранення, яке відповідно до висновків військово-лікарської комісії (ВЛК) від 10.11.2025 віднесено до категорії тяжких. На підтвердження того, що позивач був поранений, переніс операцію, проходить реабілітацію, позивачем надано суду виписки з медичних карток, виписний епікриз, медичні консультативні висновки (а.с. 13, 14-16, 18-20, 27-28, 31-35). 
Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 встановлено відповідну групу інвалідності.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №2025-1110-0842-4341-0 від 10.11.2025 ОСОБА_2 придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с. 30).
Відповідно до актового запису №74 від 25.06.1984 про народження ОСОБА_2 , батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 записано: мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_7 (а.с. 17).
Батько позивача ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 01.09.2009 (а.с. 36).
Мати позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувала з 09.01.2026 по 14.01.2026 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» (а.с. 18-20).
Згідно з довідкою Пенсійного фонду України від 18.03.2026 (форма ОК-5) позивач ОСОБА_2 з січня 2024 року по вересень 2025 року отримував регулярний дохід від ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі 21329,25 грн. щомісячно та з вересня 2025 року до лютого 2026 року отримав від військової частини НОМЕР_5 дохід в розмірі 165955,85 грн. (а.с. 11-12).
Дружина позивача ОСОБА_8 до декретної відпустки отримувала щомісячний дохід від військової частини НОМЕР_6 в розмірі 22312,05 грн. Після народження дитини отримує соціальну допомогу (а.с. 9-10).
Сума доходу відповідача ОСОБА_1 , яка працює у ФОП ОСОБА_9 , за період з травня 2025 року по квітень 2026 року склала 121328,90 грн.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач послався на зміну сімейного стану та народження в іншому шлюбі дитини, а також на перебування дружини у декретній відпустці та утримання позивачем своєї матері, отримання позивачем поранення та значного погіршення його стану здоров`я, що суттєво впливає на його матеріальний стан.
За правилами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно вимог статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім визначених випадків.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України).
Докази мають бути належними (стаття 77 ЦПК України), допустимими (стаття 78 ЦПК України), достовірними (стаття 79 ЦПК України) та достатніми (стаття 80 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Верховний Суд у постанові від 22 липня 2024 року у справі №688/4308/23 у правовідносинах, які є подібними до цієї справи, дійшов висновку, що «…зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей, які народилась в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів».
Також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року у справі №552/2073/23 (провадження №61-1193св24) зазначено, що: «звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки у другому шлюбі у нього народився син і на його утриманні перебувають малолітній син та дружина, яка перебуває у декретній відпустці, що зумовило збільшення витрат на утримання нової сім`ї. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем та суперечитиме її інтересам».
При цьому у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18 Верховний Суд наголосив, що основною метою стягнення аліментів є забезпечення належних умов для існування дитини. Відступ суду першої інстанції від "базової" частки 1/4 без належного обґрунтування є порушенням цього принципу.
Таким чином, зміна сімейного стану у зв`язку з народженням дитини в іншому шлюбі, а також перебування дружини позивача у декретній відпустці по догляду за дитиною не є підставою для обов`язкового зменшення розміру аліментів.
За наведених обставин малолітній син позивача, народжений у нинішньому шлюбі, забезпечений постійною участю батька у його вихованні та утриманні, оскільки проживає разом із ним у складі повної сім`ї.
Водночас, участь позивача у житті його доньки від попереднього шлюбу обмежується сплатою аліментів у розмірі, визначеному судовим наказом Вінницького міського суду від 26.07.2021 по справі №127/17651/21. Будь-яких належних і допустимих доказів, що свідчили б про іншу форму участі у вихованні та утриманні доньки, позивачем суду не надано.
Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження зміни (погіршення) його матеріального стану після винесення судового наказу Вінницького міського суду від 26.07.2021 по справі №127/17651/21, які б свідчили про неможливість позивача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Зокрема, відсутні докази щодо відсутності у нього рухомого чи нерухомого майна на праві власності, а також того, що стан його здоров`я унеможливлює працевлаштування або отримання доходу.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, починаючи з 2023 року доходи позивача суттєво збільшилися та наразі дохід позивача за січень 2026 року склав 50361,51 грн. 
Поряд із цим, позивачем не надано жодних відомостей щодо наявності або відсутності у його нинішньої дружини ОСОБА_8 та матері ОСОБА_6 доходів, рухомого чи нерухомого майна, а також можливих доходів від використання такого майна, зокрема, шляхом його здачі в користування третім особам.
За відсутності таких доказів твердження позивача про перебування дружини та матері виключно на його утриманні є необґрунтованими. 
При цьому отримання дружиною ОСОБА_8 соціальних виплат на дитину саме по собі не виключає можливості отримання сім`єю інших доходів та не свідчить про відсутність додаткових джерел існування.
За таких обставин, підстави для висновку про погіршення матеріального стану позивача ОСОБА_2 порівняно з часом винесення судового наказу Вінницького міського суду від 26.07.2021 по справі №127/17651/21 відсутні, а матеріали справи таких обставин не підтверджують.
Суд звертає увагу, що донька сторін ОСОБА_3 має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, а позивач зобов`язаний вживати всіх можливих заходів для належного виконання обов`язку зі сплати аліментів.
При цьому, проживання дитини з одним із батьків за умови окремого проживання іншого об`єктивно створює додаткове навантаження щодо догляду та виховання дитини, що призводить до дисбалансу зусиль батьків, оскільки основний тягар фактично покладається на того з них, з ким дитина проживає, у даному випадку на матір ОСОБА_1 .
Проаналізувавши надані сторонами докази, беручи до уваги в першу чергу інтереси малолітньоїОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , необхідність матеріальних витрат на утримання доньки, створення їй комфортних та сприятливих умов у побуті з метою покращення її стану здоров`я, її інтелектуального, психологічного, фізичного розвитку, суд вважає, що присуджений з позивача 26.07.2021 судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області (справа №127/17651/21) розмір аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття, у даному випадку є необхідним, достатнім та відповідає інтересам малолітньої ОСОБА_3 .
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1064,96 грн.
Керуючись ст. ст. 7, 180-182, 192 СК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 20.07.2026.

Суддя: