ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 серпня 2026 року
м. Київ

справа № 713/4445/24
провадження № 61-11909св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Воробйової І. А., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Банилівської сільської ради Вижицького району Чернівецької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ткач Валентиною Василівною, на постанову Чернівецького апеляційного суду в складі колегії суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю., Перепелюк І. Б. від 13 серпня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна.
Посилався на те, що здійснює постійний догляд за своєю бабусею ОСОБА_2 , яка є особою похилого віку та має інвалідність ІІ Групи, хворіє за встановленим діагнозом - судинна деменція, неуточнена, F01.9, знаходиться на «Д» обліку у лікаря психіатра, потребує постійного стороннього догляду.
Заявник указував, що внаслідок стійкого хронічного захворювання ОСОБА_2 нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку із чим може бути визнана недієздатною. 
Просив суд, визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити ОСОБА_1 її опікуном.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, призначення опікуна, задоволено. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною особою. Встановлено над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку і призначено її опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зважаючи на наявність у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стійкого психічного розладу, внаслідок якого вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання її недієздатною.
Також зазначено, що інших працездатних осіб, які б могли здійснювати такий догляд за хворою ОСОБА_2 немає, а тому суд дійшов висновку щодо призначення ОСОБА_1 опікуном останньої. 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 13 серпня 2025 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2025 року в частині задоволення заяви про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Скасовано. У задоволенні заяви про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено. Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2025 року в частині задоволення заяви про встановлення опіки над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено без змін. Вирішено питання про судовий збір.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заявник виявив бажання стати опікуном своєї баби лише після оголошення загальної мобілізації, у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України. Крім того, подання Органу опіки та піклування Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 13 травня 2025 року № 02-18/709 не містить належної мотивації призначення саме заявника опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зважаючи на наявність осіб, які можуть бути опікунами. Указані обставини не досліджувались органом опіки та піклування при призначенні заявника опікуном ОСОБА_2 , як і не досліджувались обставини можливості здійснення ним повноважень опікуна, у зв`язку із зайнятістю на роботі.
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги 
19 вересня 2025 року засобами поштового звязку представник ОСОБА_1 - Ткач В. В. звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 13 серпня 2025 року та залишити в силі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2025 року.
Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі № 500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а, у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17, від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19, від 28 лютого 2024 року у справі № 373/3474/21, від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22, від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24, від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23, від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Судові рішення в частині задоволення заяви до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України).
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду 06 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу № 713/4454/24 з Вижницького районного суду Чернівецької області.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2025 року зазначену справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1 від 10 січня 1996 року.
ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї № 02-18/1557, виданою 01 листопада 2024 року, виконавчим комітетом Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. 
Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 068838 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи з інвалідністю ІІ групи, загального захворювання, безтерміново.
Згідно копій довідок ЛКК № 116 від 01 лютого 2023 року та № 190 від 23 лютого 2023 року - ОСОБА_2 у зв`язку із наявними хворобами потребує постійного стороннього догляду.
Згідно довідки лікаря психіатра КНП «Вашківецька лікарня реабілітації» № 98 від 05 листопада 2024 року, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на «Д» обліку у психіатра з діагнозом: F01.9 Судинна деменція, неуточнена. Знаходиться на постійному лікуванні, внаслідок чого потребує постійного стороннього догляду.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 555 від 31 березня 2025 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час хворіє хронічним психічним захворюванням у формі судинної деменції, неуточненої.
За своїм психічним станом, в силу наявного у неї хронічного психічного захворювання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Також судом установлено, що Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області вважає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 може виконувати обов`язки опікуна над особою, що хворіє ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у разі визнання її недієздатною у судовому порядку.
Наведене підтверджується наданим Органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області поданням № 02-18/709 від 13 травня 2025 року.
Також судом установлено, що інших працездатних осіб, які б могли здійснювати такий догляд за хворою ОСОБА_2 немає, що підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:
копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 30.10.2018 року, згідно якої - ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
копією рішення Вижницького районного суду від 16 квітня 2019 року по цивільній справі №713/566/19 (провадження №2-о/713/34/19), яке набрало законної сили 16.05.2019 року, яким встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 - матері та сина;
копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №800367 від 15.04.2024 року, згідно якої - батько заявника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 має статус особи з інвалідністю ІІІ групи внаслідок поранення, травма пов`язана із захистом Батьківщини, безтерміново;
копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №605387 від 06 грудня 2016 року, згідно якої - мати заявника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 має статус особи з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, безтерміново.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 39 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Визнання фізичної особи недієздатною тягне за собою правові наслідки спрямовані на захист її прав та інтересів.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У статті 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересі малолітніх осіб, а також неповнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Інститут опіки забезпечує реалізацію та охорону цивільних прав і обов`язків недієздатної фізичної особи.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Системний аналіз частини першої статті 60 ЦК України, частини першої статті 300 ЦПК України дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23 (провадження № 61-6358св24), від 04 грудня 2024 року у справі № 634/1126/23 (провадження № 61-9837св24), від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 (провадження № 61-16711св24).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК України).
Наведені норми свідчать, що визнання фізичної особи недієздатною є винятковим заходом правового характеру, який застосовується з метою захисту самої особи. Інститут опіки покликаний забезпечити повну реалізацію та охорону прав недієздатної фізичної особи шляхом покладення на опікуна обов`язків діяти в інтересах підопічного, забезпечуючи йому належні умови життя, догляд і правове представництво.
При призначенні опікуна необхідно враховувати, зокрема особисті взаємини між опікуном і підопічним, які забезпечать нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна (Правила опіки та піклування, затверджені наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88).
Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20 звертав увагу, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2024 року у справі № 496/4271/16-а (провадження № 11-606апп18) сформулювала правовий висновок, згідно з яким рішення виконавчого комітету як органу опіки та піклування є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у осіб, яких рекомендовано призначити опікунами, таке рішення не порушує прав та обов`язків інших опікунів та підопічного. Правові наслідки для інших опікунів, підопічного виникають виключно в результаті постановлення рішення судом, в процесі чого саме і відбувається оцінка усіх доказів у сукупності, зокрема й оскаржуваного рішення органу опіки та піклування, яке не має наперед встановленої сили для суду, який розглядає справу і вирішує правове питання призначення опікуна недієздатній особі.
Матеріали розглядуваної справи містять подання Органу опіки та піклування Банилівської сільської ради, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном над його бабою - ОСОБА_2 . Також у поданні зазначено, що у хворої ОСОБА_2 немає інших близьких осіб, які б могли здійснювати належний догляд, крім, онука, ОСОБА_1 .
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 у частині призначення його опікуном недієздатної баби, апеляційний суд керувався тим, що подання органу опіки та піклування не містить належної мотивації, чому саме ОСОБА_1 необхідно призначити опікуном, при цьому судом не звернуто уваги на те, що питання про призначення опікуна належить до компетенції суду. Сумніви суду апеляційної інстанції в обґрунтованості висновку органу опіки та піклування колегія суддів вважає належним чином необґрунтованими, оскільки самі собою такі сумніви не можуть бути підставою для встановлення фактичної відсутності будь-яких підстав для призначення опікуном над недієздатною особою ОСОБА_2 , адже такий висновок підлягав оцінці судом у сукупності з іншими доказами. 
Колегія суддів Верховного Суду вважає висновки судуапеляційної інстанції передчасними, з огляду на таке.
У частинах першій, другій статті 294 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.
Апеляційний суд не звернув уваги на те, що питання про встановлення опіки, призначення опікуна чи співопікуна, заміни опікуна або співопікуна чи звільнення від повноважень опікуна належать до компетенції суду.
У свою чергу рішення органу опіки та піклування є дорадчим документом і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у осіб, яких рекомендовано та/або не рекомендовано призначити опікуном, адже такому документу може бути надана оцінка в сукупності з іншими доказами у справі судом під час вирішення по суті питання про призначення позивача опікуном / співопікуном (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 листопада 2025 року у справі № 587/3140/23 (провадження № 61-1921св25).
Сумніви апеляційного суду в обґрунтованості висновку органу опіки та піклування колегія суддів вважає належним чином необґрунтованими, оскільки самі собою такі сумніви не можуть бути підставою для встановлення фактичної відсутності будь-яких підстав для призначення опікуном над недієздатною особою ОСОБА_2 , адже такий висновок підлягав оцінці судом у сукупності з іншими доказами.
Отже, зробивши висновок про те, що подання органу опіки та піклування не містить належної мотивації, суд апеляційної інстанції не обґрунтував та не зазначив, які саме питання повинен був з`ясувати, але не з`ясував орган опіки та піклування під час перевірки можливості заявника, який є онуком підопічної, здійснювати повноваження опікуна.
Також Верховний Суд вважає передчасними висновки апеляційного суду про те, що заявник виявив бажання стати опікуном своєї баби лише під час проведення загальної мобілізації, яка оголошена у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, з огляду на таке.
У статті 64 ЦК України визначено випадки, коли фізична особа, не може бути опікуном або піклувальником.
За змістом цієї статті, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
Цей перелік обмежувальних обставин є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.
За змістом статті 64 ЦК України вбачається, що у ній відсутні положення, які б дозволяли стверджувати, що інші обмеження у призначенні опікуна чи піклувальника можуть бути передбачені законами або іншими нормативно-правовими актами. Конструкція цієї статті не передбачає обмеження у призначенні особи опікуном під час проведення загальної мобілізації, яка оголошена у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, чи через перебування особи на військовій службі, у тому числі у зв`язку із мобілізацією.
Так, згідно з пунктом «г» частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять службу за мобілізацією, звільняються зі служби через такі сімейні обставини, як необхідність здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною.
Відповідно до абз. 15 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у звязку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.
Абзац 15 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» конкретизує, що військовослужбовець не може здійснювати опіку над особою, визнаною судом недієздатною, за умови, що опіку чи піклування щодо такої особи не здійснює / може здійснювати інша особа.
Тобто єдиною законною підставою для обмеження права військовослужбовця бути призначеним опікуном над недієздатною особою є наявність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати таку опіку.
Апеляційний суд у рішенні не встановив та не зазначив наявність чи відсутність у хворої ОСОБА_2 інших близьких осіб, які б могли здійснювати належний догляд, крім, онука, ОСОБА_1 
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 22 червня 2026 року у справі № 305/1557/24 (провадження № 61-9539сво25) виснувала, що законодавство не містить заборони або обмеження щодо призначення опікуном недієздатної особи саме військовослужбовця, який проходить військову службу, у тому числі за призовом під час мобілізації. Сам собою факт проходження військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації не може бути підставою для відмови у призначенні його опікуном над особою, визнаною недієздатною. Абзац п`ятнадцятий пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» пов`язує можливість реалізації відповідної правової підстави з наявністю або відсутністю інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати опіку над недієздатною особою. У таких справах, з урахуванням якнайкращих інтересів особи, над якою встановлюється опіка, потрібно з`ясовувати наявність інших осіб, які можуть бути опікунами недієздатного, здійснювати оцінку їх здатності виконання функцій саме опікуна недієздатної особи, а не відвідувача за необхідністю; досліджувати дійсність намірів військовослужбовця як єдиного кандидата на призначення опікуном недієздатної особи щодо забезпечення її особистих немайнових і майнових прав та інтересів, та ураховувати визначені Правилами опіки та піклування критерії, яким має відповідати особа як опікун.
Однак апеляційний суд не з`ясував, якими доказами підтверджується та обставина, що звернення ОСОБА_1 до суду із заявою щодо призначення його опікуном недієздатної баби ОСОБА_2 пов`язане з намаганням заявника уникнути виконання його обов`язку щодо захисту Вітчизни. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що останній призваний для проходження військової служби, уникає її проходження тощо.
Також апеляційний суд не звернув увагу і на те, що чинним законодавством не передбачено обмежень щодо призначення опікуном особи мобілізаційного віку.
Підсумовую викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що за обставин цієї справи апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, не надав належної правової оцінки поданню органу опіки та піклування та іншим наявним у справі доказам, не встановив усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення питання про призначення піклувальника, унаслідок чого дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви у цій частині.
З огляду на те, що обставини, які необхідні для вирішення питання про призначення опікуна недієздатної особи, наразі не встановлені, а до повноважень Верховного Суду не належить встановлення фактичних обставин, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування постанови суду апеляційної інстанції в частині вирішення питання про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 та направлення справи в цій частині на новий розгляд до апеляційного суду для повного та об`єктивного встановлення обставин, які мають значення для справи.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, судом апеляційної інстанції повністю не встановлені, а тому оскаржувана постанова не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, що відповідно в силу статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням у ній нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18) зазначив, що у разі, якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з направленням справи на розгляд до суду першої / апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Враховуючи, що у цій справі Верховний Суд не змінив рішення судів попередніх інстанцій та не ухвалив нове, а направив справу на новий розгляд, то відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.
Отже, у цьому конкретному випадку судові витрати, в тому числі понесені сторонами у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, мають бути перерозподілені за результатами нового розгляду справи апеляційним судом, тобто за загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ткач Валентиною Василівною, задовольнити частково.
Постанову Чернівецького апеляційного суду від 13 серпня 2025 року в частині заявлених вимог ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, про встановлення опіки та призначення опікуна скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | І. А. Воробйова
| А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун