Справа № 522/3762/22
Номер провадження № 2/521/68/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.05.2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Роїк Д.Я.
за участю секретаря Каліній П.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та суму 3% річних,
ВСТАНОВИВ:
АТ КБ «Приватбанк» до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь інфляційні втрати та суму 3% річних у загальному розмірі 3609,65 Доларів США , що станом на 12.11.2021 року складає 94211,87. гривень та судові витрати. Позов обґрунтований наступними обставинами.
АТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 08.04.2008 року уклали кредитний договір № 182МТ . Згідно договору, ОСОБА_1 отримала строковий кредит у розмірі 20000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.04.2009 року. 08 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк`було укладено Договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 поручилася перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань згідно Кредитного договору. 08 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк`було укладено Договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 поручився перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань згідно Кредитного договору. У порушення норм діючого законодавства та умов кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання по договору належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 01.06.2010 року складає 19601,44 доларів США та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 10524,18 доларів США, заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 5228,12 доларів США, суми пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в розмірі 3849,14 доларів США.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2012 позов ПАТ КБ «ПриватБанк »до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задоволено.Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк`заборгованість по кредитному договору № 182 МТ від 08.04.2008 року в розмірі 19601,44 доларів США що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 155439,42 гривень, судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 1554,39 гривень та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень, а разом 157113,81 гривень.Оскільки з Відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості яка була вказана в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2012 року, тобто за період з 08.04.2008-01.06.2010, то за період після подання позовної заяви з 03.06.2010-12.11.2021 року відповідачі мають заборгованість у розмірі 3609,65 яка складається з 3609,65 -3% річних від простроченої суми.Сторони та їх представники у відкрите судове засідання не з`явились.
Представник АТ БК «Приватбанк» про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заперечень щодо ухвалення заочного рішення не подавав.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність та відзив не подавали.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
АТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 08.04.2008 року уклали кредитний договір № 182МТ . 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2012 позов ПАТ КБ «ПриватБанк »до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задоволено.Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк`заборгованість по кредитному договору № 182 МТ від 08.04.2008 року в розмірі 19601,44 доларів США що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 155439,42 гривень, судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 1554,39 гривень та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень, а разом 157113,81 гривень.
З моменту набрання рішенням законної сили вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, але рішення, яке ухвалив Приморський районний суд м. Одеси не виконувалось відповідачами у період з 03.06.2010-12.11.2021 року.
Таким чином, у відповідачів виникла заборгованість, розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка становить 3609,65 доларів США., з яких:
-3609,65 доларів США – 3% річних;
Правовідносини між сторонами виникли внаслідок невиконання зобов`язання, та регулюються Розділом І Книги V ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.
За змістом вказаних норм, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначених норм права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Таким чином, оскільки рішення суду зводиться до сплати грошей, то це є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідачами не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.
Таким чином, враховуючи виниклі між сторонами правовідносини, оцінюючи докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 гривень. Таким чином, враховуючи процент задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 2481,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 12,13, 76-83, 263-265, 273, 274-279, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та суму 3% річних,- задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість у розмірі 3609,65 доларів США, що за курсом від 12.11.2021 року складає 94211,87 грн., за кредитним договором№ 182МТ від 08.04.2008 року яка складається з наступного 3609,65 ( доларів США) 3% річних від простроченої суми.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 2481,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя     Д.Я. Роїк