Провадження № 2/359/3630/2026
Справа № 128/209/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Кулакевич В.О.,
за участі позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів та зобов`язання здійснити перерахунок, - 
В С Т А Н О В И В :
У січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом з вимогою: зобов`язати АТ «Універсал Банк» здійснити перерахунок усіх складових заборгованості нарахованих по договору споживчого кредитування за програмою «Розстрочка на картку» №20.30.0013308219 від 05.12.2024 року та зменшити її на суму 45600,00 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (т.1 а.с.1-5).

Позивач зазначає, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, учасником бойових дій, та 05.12.2024 уклав з АТ «Універсал Банк» (Monobank) договір споживчого кредитування за програмою «Розстрочка на картку» №20.30.0013308219 від 05.12.2024 року. договір споживчого кредитування за програмою «Розстрочка на картку»., умовами якого передбачено сплату одноразової комісії за надання фінансового інструменту у розмірі 1,9 % від суми кредиту, помноженої на кількість місяців кредитування, загальний розмір якої становить 45600 грн., яка не повертається навіть у разі дострокового погашення кредиту. У грудні 2024 року він звернувся до банку із заявою про припинення нарахування відсотків та перерахунок зобов`язань у зв`язку з моїм статусом військовослужбовця, відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У відповіді банк повідомив, що вказана комісія не є відсотками чи штрафними санкціями, а тому не підпадає під вищезазначені пільги. Разом з тим, позивач вважає дії банку такими, що порушують його права як споживача фінансових послуг, з огляду на те, що така комісія не є самостійною фінансовою послугою, та відповідно до правової позиції Верховного Суду України (зокрема у справах: № 363/940/16-ц, постанова від 15.01.2020 р. № 343/557/15- ц, постанова від 20.07.2022 р. № 464/1961/20, постанова від 31.05.2023 р.) умови кредитного договору щодо нарахування комісії за надання фінансового інструменту визнаються нікчемними, оскільки: не передбачають надання банком додаткової реальної послуги, порушують баланс договірних зобов`язань, дублюють функцію винагороди, що вже закладена в процентну ставку; комісія суперечить публічному порядку згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно із якою несправедливі умови договорів, які ставлять споживача у невигідне становище, є нікчемними; стягнення повної суми комісії при достроковому поверненні кредиту є також несправедливою умовою.

На думку позивача, нікчемність цієї умови має наслідком обов`язок банку здійснити перерахунок усіх складових кредитної заборгованості.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 28 січня 2026 року направлено за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області (т.1 а.с.23).

Ухвалою судді від 13 березня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання (т.1 а.с.35-36).

Ухвалою суду від 11 червня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т.1 а.с.57).

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 повністю підтримав позов, надав пояснення, що уклав з АТ «Універсал Банк» договір про надання банківських послуг Monobank про отримання кредиту у формі кредитного ліміту в сумі 100000,00грн., який передбачав сплату комісії за надання фінансового інструменту, розмір якої становить 45600,00 грн. За умовами договору суму кредиту і комісію він повертає щомісячними платежами і на сьогодні ним сплачено комісію в сумі 36100,00грн. Проте вважає, що банком встановлено комісію, яка порушує чинне законодавство та що така умова є несправедливою та нікчемною.

У призначене судове засідання представник відповідача не з`явився, до суду надійшла заява представника ОСОБА_2 (т.2 а.с.1-6) з проханням при вирішенні спору врахувати правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, та відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування» законодавством прямо передбачено право кредитодавця включати до загальних витрат за споживчим кредитом комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відображати їх у договорі та графіку платежів. На думку представника відповідача, Закон України «Про споживче кредитування» та прийняті на його виконання нормативно-правові акти Національного банку України підтверджують правомірність встановлення банком комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо застосування законодавства у сфері споживчого кредитування, представник відповідача вважає, що підстав для задоволення позовних вимог про перерахунок заборгованості немає, у зв`язку з чим просить у позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 05.12.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з використанням мобільного за стосунку «monobank» звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг та з використанням електронного підпису підписав Заяву Клієнта №20.30.0013308219 від 05.12.2024 року, яка разом із Умовами та правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank| Universal Bank, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту становить Кредитний договір, а саме: договір споживчого кредитування за програмою «Розстрочка на картку» (т.1 а.с.6-7).

Сторони погодили надання позивачу кредиту, вид кредиту – «Розстрочка на карту», тип кредиту - не відновлювальна кредитна лінія, ліміт кредиту – 100000,00 грн. (сто тисяч гривень), строк кредиту – 24 місяці.

Умовами укладеного договору визначено, що процентна ставка (фіксована) – 0,00001% на рік. При цьому зазначено, що денна процентна ставка (ДПС) становить – 0,06247%, як показник витрат за кредитом на день.

Також зазначено, що ДПС розраховується наступним чином: 0,6247= (45600,00/100000,00)/730*100%, де 45600,00 – загальні витрати за споживчим кредитом за строк кредитування; 100000,00 – загальний розмір кредиту; 730- строк кредитування у днях.

Так, умовами договору передбачено комісію – за надання фінансового інструменту, загальний розмір якої становить 45600,00 грн., яка визначається за формулою: R*1,9%*N, де: R – сума Кредиту, N – кількість місяців, на які надається сума Кредиту.

При достроковому погашенні комісія за надання фінансового інструменту стягується за весь термін, на який надавався кредит (п.8).

Відповідно до умов п.9 визначено, що розмір щомісячного платежу – 6066,67 грн.

За змістом п.10 Договору номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 4441111054584663.

Підписанням цієї заяви позивач ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank| Universal Bank, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту ( згідно із вимогами чинного законодавства) та отримав їх примірники у Мобільному за стосунку, вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення.

У тому числі зазначив, що ознайомлений, що має сплатити комісію за надання фінансового інструменту. Будь-які інші додаткові та/або супутні платні послуги Банку чи третіх осіб під час укладення та дії Договору йому не надаються.

Такі ж умови щодо розміру комісії за надання фінансового інструменту (45600,00грн.) та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (145600,00грн.) містяться у Паспорті споживчого кредиту «Розстрочка на картку» (т.1 а.с.10-13) та Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (т.1 а.с.14-15).

Відповідно до вказаної Таблиці розмір щомісячного платежу становить 6066,67 грн., який складається з : 4166,67 грн. - тіло кредиту; 1900,00 грн. - комісія за надання кредиту.

Факт отримання кредитних коштів в обумовленій сумі 100000,00грн. сторонами не оспорюється.

Згідно із довідкою про рух коштів по картці від 07.06.2026 за період з 05.01.2025 по 07.06.2026 категорія: «Розстрочка на картку за договором №20.30.0013308219» ОСОБА_1 були здійснені 18 щомісячних платежів : 05.01.2025, 05.02.2025, 05.03.2025, 05.04.2025, 05.05.2025, 05.06.2025, 05.07.2025, 05.08.2025, 05.09.2025, 05.10.2025, 05.11.2025, 05.12.2025, 05.01.2026, 05.02.2026, 05.03.2026, 05.04.2026, 05.05.2026, 05.06.2026 (т.1 а.с.244-245).

Кожен щомісячний платіж у розмірі 6066,67 грн., складався з: 4166,67 грн. - тіло кредиту;
1900,00 грн. - комісія за надання фінансового інструменту.

Всього сплачених платежів на суму 109200,06 грн., з яких: 75000,06 грн. – в рахунок погашення тіла кредиту, 34200,00 грн. – в рахунок сплати комісії. 

Зазначена сума до дострокового погашення (залишок заборгованості) – 36399,94 грн. (т.1 а.с.245).

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася 

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Також суд враховує, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень ст.12 Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених 

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою цієї статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, в силу вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Також суд враховує, що відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11, яка визначала підстави нікчемності умов договору про надання споживчого кредиту, викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Проте, такі положення визначають підстави для визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. 

Вимоги про визнання недійсним, укладений сторонами Кредитний договір, або окремих його положень позивач не заявляє.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 частини першої ст. 1 та частини другої ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 вище зазначених Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.

Отже, така форма витрат, як комісія за надання кредиту, існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

З огляду на викладене, суд не погоджується з доводами позивача про нікчемність самої умови договору лише з тієї підстави, що договором передбачено комісію за надання фінансового інструменту, оскільки Закон України «Про споживче кредитування» допускає можливість встановлення кредитодавцем відповідних комісій.

Разом із тим сама по собі допустимість встановлення договором комісії не виключає необхідності перевірки її правової природи, змісту та порядку справляння, оскільки назва платежу не є визначальною для вирішення питання про застосування до нього норм матеріального права.

В цьому зв`язку суд зазначає, що посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 саме по собі не свідчить про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки у зазначеній справі Велика Палата сформулювала правовий висновок щодо допустимості встановлення кредитодавцем комісій за договором споживчого кредитування за умови їх відповідності вимогам Закону України «Про споживче кредитування». 

Водночас предметом розгляду у цій справі є не лише правомірність встановлення комісії як такої, а й питання її правової природи, відповідності умовам конкретного кредитного договору та впливу на спірні правовідносини спеціальних гарантій, передбачених законодавством для військовослужбовців. Отже, наведена постанова Великої Палати не вирішує спір автоматично і підлягає застосуванню лише в тій частині, в якій її правові висновки відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.

Так, Умовами та правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank| Universal Bank у розділі «Фабрика розстрочок» зазначено, що розстрочка – це кредит, що дозволяє позичальнику(Клієнт, який досяг 18 років) розбити платіж на однакові частини та сплачувати їх щомісяця. Зокрема, зазначено, що послуга – «Розстрочка на картку» передбачає наступні дії: В меню Розстрочка вкажіть суму. Виберіть термін: від 1 до 24 місяців. Скільки це коштує? 1,9% від суми отриманого Кредиту на місяць. Кредит надається на споживчі цілі шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок Клієнта, відкритий в будь-якому українському банку (за наданими Клієнтом реквізитами спеціального платіжного засобу). Використання Кредиту відбувається в тому числі шляхом: - ініціювання Транзакції в pos-терміналі або в мережі Інтернет; - зняття кредитних коштів в банкоматі; - проведення будь-якого платежу.

Починаючи з наступного місяця від дня отримання Кредиту, з поточного рахунку основної картки monobank | Universal Bank Клієнта буде списуватися Щомісячний платіж. Сума – від 1 до 400000,00 грн. Строк – від 1 до 24 місяців. Розмір комісії за надання фінансового інструменту - 1,9% від суми Кредиту. Відсоткова ставка – 0,00001% річних, жодної копійки на сумі до 200 тис. грн. (а. 76 Умов - т.1 а.с.153).

Відповідно до примітки 11 – Комісія за надання фінансового інструменту - комісія, що розраховується під час видачі Кредиту та сплачується Клієнтом (отримується Банком) під час часткового погашення Заборгованості (у складі Щомісячного платежу) та/або під час повного (в тому числі дострокового) погашення Заборгованості. Розмір Комісії за надання фінансового інструменту є фіксованим, не змінюючись в залежності від фактичного користування Кредитом (а. 76 Умов - т.1 а.с.154)

Відповідно до примітки 12 – Щомісячний платіж - сума грошових коштів, яку Клієнт зобов`язаний направляти на погашення Заборгованості за Кредитним договором. Щомісячний платіж включає в себе частину Кредиту, Комісію за надання фінансового інструменту та/або відсотки, нараховані за користування Кредитом (а. 76 Умов - т.1 а.с.154)

Аналіз умов кредитного договору та Умов і правил обслуговування свідчить, що хоча спірний платіж формально визначений сторонами як комісія за надання фінансового інструменту, порядок його визначення, розмір та механізм сплати свідчать про його іншу економічну природу. Зокрема, розмір комісії визначається залежно від суми кредиту та строку кредитування, сплачується у складі щомісячних платежів протягом строку виконання договору та фактично становить основну частину загальної вартості кредиту, тоді як договірна процентна ставка визначена у розмірі 0,00001 % річних (на суму кредиту менше 200000,00грн. фактично не нараховується). При цьому її розмір визначається не фактом видачі кредиту як одноразової банківської операції, а безпосередньо залежить від строку кредитування, що є характерною ознакою плати саме за користування кредитом.

За таких обставин суд дійшов висновку, що спірний платіж названий за змістом укладеного договору «комісією за надання фінансового інструменту», або «комісією за надання кредиту» , за своїм економічним змістом є винагородою банку за користування наданим кредитом. 

Формальне визначення процентної ставки у розмірі 0,00001 % річних саме по собі не свідчить про безоплатність користування кредитом, оскільки фактична плата за користування кредитними коштами сформована за рахунок комісії, розмір якої прямо залежить від суми кредиту та строку кредитування.

Також, судом встановлено, що незалежно від фактичного користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку повний розмір винагороди, визначеної виходячи із строку кредитування.

Оскільки розмір комісії не змінюється незалежно від фактичного строку користування кредитом та підлягає сплаті в повному обсязі навіть у разі дострокового виконання позичальником своїх зобов`язань, відповідна умова фактично покладає на споживача додатковий фінансовий обов`язок у зв`язку із достроковим поверненням кредиту, що суперечить ч.3 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд також враховує, що за встановлених обставин використання конструкції «комісії за надання фінансового інструменту» фактично призводить до покладення на військовослужбовця обов`язку сплачувати плату, яка за своїм економічним змістом є винагородою за користування кредитом. Такий підхід не відповідає вимогам ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою військовослужбовців звільнено від сплати процентів за користування кредитом.

Так, за змістом ч. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на дату укладення договору, положення якого істотно не змінилися) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно із посвідченням офіцера НОМЕР_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, особистий № НОМЕР_2 (т.1 а.с.20) та відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_3 від 22 червня 2020 року є учасником бойових дій (т.1 а.с.19).

У грудні 2024 року позивач звертався до АТ «Універсал Банк», та отримав на своє звернення відповідь від 13.01.2025 №3-33 на №З-1338 від 17.12.2024, підписану операційним директором – Штат Операційного директора АТ «Універсал Банк» Примаченко Т. (т.1 а.с.16-17).

У відповіді на звернення позивача АТ «Універсал Банк» повідомило, що між сторонами укладено договір про надання банківських послуг monobank, складовою якого є договір за послугою «Розстрочка на картку». Банк зазначив, що відповідно до умов договору позивачу, як військовослужбовцю, надано кредитні канікули та припинено нарахування процентів за користування кредитом. Водночас комісія за надання фінансового інструменту є окремим платежем, який не є процентами за користування кредитом, штрафною санкцією чи пенею, розраховується під час видачі кредиту, сплачується у складі щомісячних платежів або при достроковому погашенні заборгованості та не залежить від фактичного строку користування кредитом. З огляду на це банк вказав на відсутність правових підстав для скасування комісії та здійснення перерахунку заборгованості.

Такий спосіб визначення плати за користування кредитом не відповідає принципам добросовісності, розумності та справедливості, визначеним ст. 3 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що умова договору в частині покладення на позивача обов`язку сплачувати спірну комісію в повному розмірі незалежно від фактичного строку користування кредитом є нікчемною в силу ч.3 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», а оскільки встановлено, що зазначений платіж фактично виконує функцію процентів за користування кредитом, він також не може нараховуватися військовослужбовцю відповідно до ч.15.ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд також враховує, що умовами договору встановлено розмір комісії за надання фінансового інструменту - 45600,00грн., та згідно із наявними даним з позивача станом на 07.06.2026 банком була утримана комісія на загальну суму 34200,00грн., а загальна заборгованість, яка рахувалася за позивачем на вказану дату становила 36399,94 грн., з яких: заборгованість за кредитом 24999,94 грн., заборгованість за комісією – 11400,00грн. 

За таких обставин саме перерахунок здійснених відповідачем нарахувань за кредитним договором є ефективним способом відновлення порушеного права позивача, оскільки дозволяє усунути наслідки застосування нікчемної умови договору без втручання у решту його положень та без звільнення позивача від обов`язку повернути отриману суму кредиту.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, належним до сплати судовий збір в сумі 1331 гривня 20 копійок відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити 

Зобов`язати Акціонерне товариство «Універсал Банк» здійснити перерахунок усіх складових заборгованості нарахованих за договором споживчого кредитування за програмою «Розстрочка на картку» №20.30.0013308219 від 05.12.2024 року, укладеного із ОСОБА_1 , зменшивши нарахування за договором на суму передбаченої договором комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 45600 гривень.

Стягнути з АТ «Універсал Банк судовий збір на користь держави у розмірі 1331 гривня 20 копійок (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Відповідач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», зареєстроване місце знаходження: 04114, м.Київ, вул.Автозаводська, 54/19, код ЄДРПОУ 21133352.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня проголошення (підписання) судового рішення. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів