ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/5208/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богацької Н.С.,
суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Курінна К.В.,

за участю представників учасників справи:
від позивача – Тіщенко А.А.,
від відповідача – Бабіна К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2026, постановлену суддею Невінгловською Ю.М.., м. Одеса, про розстрочення виконання рішення суду
у справі № 916/5208/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»
до відповідача: Обслуговуючий Кооператив «ЖБК «Пространство сервісів»
про: стягнення 1 821 103,06 грн
ВСТАНОВИВ
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Пространство сервісів» (далі Кооператив) про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 1 821 103,06 грн, у тому числі нарахованих на суму боргу 57 983,91 грн інфляційних втрат, 28 063,40 грн 3% річних та 229 596,69 грн пені.
Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 09.10.2024 №9050-ОСББ(24)-14 (далі договір) в частині повної та своєчасної сплати вартості поставленого позивачем в період з листопада 2024 по квітень 2025 року природного газу
Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.04.2026 у справі № 916/5208/25 позов ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» задоволено частково.
Місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог. Водночас, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування у даному випадку положень ст. 551 ЦК України та зменшення розміру пені до 30 000 грн.
07.05.2026 до суду від Кооператива надійшла заява про розстрочення виконання рішення у справі № 916/5208/25 (вх. №2-901/26).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.05.2026 заяву Кооператива про розстрочення виконання рішення у справі №916/5208/25 задоволено частково, розстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2026 у справі №916/5208/25 в частині стягнення з Кооператива на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» основного боргу в розмірі 1 505 459,06 грн, пені в розмірі 30 000,00 грн, 3% річних у розмірі 28 063,40 грн, інфляційних втрат у розмірі 57 983,91 грн, шляхом сплати рівними частинами протягом 9 місяців, у задоволенні решти заяви відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду, позивач подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, у задоволенні заяви відповідача – відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що: відповідач не довів належними доказами наявність у нього обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі; надані відповідачем документи не є належним доказом в розумінні статті 331 ГПК України, оскільки вони свідчать лише про його складний фінансовий, що не є надзвичайною і не прогнозованою обставиною; висновок суду про те, що ці обставини є достатніми для розстрочення виконання рішення суду, є помилковим; рішенням суду було зменшено розмір пені на 80%, в той час як додаткове розстрочення його виконання порушує баланс інтересів сторін та принцип рівності.
10.06.2026 від скаржника надійшло клопотання (вх.№ 2323/26/Д1) про долучення документів до матеріалів справи - платіжної інструкціії на суму 2662,40 грн.
Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2026 за апеляційною скаргою ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2026 про розстрочення виконання рішення у справі № 916/5208/25 відкрито апеляційне провадження, встановлено відповідачу строк до 03.07.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 03.07.2026 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст. 170 ГПК України, призначено справу № 916/5208/25 до розгляду на 14.07.2026 о 13:00 год.
16.06.2026 від відкрито апеляційне провадження надійшла заява (вх. № 2453/26) про участь його представника у судовому засіданні у справі № 916/5208/25, призначеному на 14.07.2026 о 13:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка ухвалою суду від 22.06.2026 завдоволена.
16.06.2026 від Кооператива надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві відповідач заперечував проти її задоволення, зазначаючи про її безпідставність та необґрунтованості, а також, що скаржником не спростовані висновки суду.
Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило.
У зв`язку з перебуванням судді-учасника колегії Діброви Г.І. у відпустці, за розпорядженням керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Богацької Н.С., Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.07.2026 справу № 916/5208/25 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.
В судове засідання 14.07.2026 з`явилися представники учасників справи.
Представник ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2026 про розстрочення виконання рішення у справі № 916/5208/25, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Кооператива.
Представник Кооператива заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2026 про розстрочення виконання рішення у справі № 916/5208/25 – без змін.
Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 269 ГПК України).
Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою задоволено клопотання відповідача та розстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2026 у справі № 916/5208/25 шляхом сплати рівними частинами протягом 9 місяців (при цьому лише в частині стягнення основного боргу, пені, 3 % річних та інфляційних втрат).
Статтею 129 Конституції України унормовано, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.
У відповідності до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За змістом ст. 18 ГПК України, яка кореспондується зі ст. 326 ГПК України, унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Водночас, у відповідності до норми спеціального закону, зокрема, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.
Частиною 1 ст. 239 гпк України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.
За змістом положень ч. 3 ст. 331 ГПК України, підставою, зокрема, для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).
Приписами ч. 5 ст. 331 ГПК України зазначається, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Зазначена норма є імперативною та визначає граничний строк, який не може бути подовжений або поновлений судом, незалежно від причин, на які посилається сторона.
В контексті вищенаведених норм судова колегія вважає за необхідне зауважити, що відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Колегія суддів зазначає, що визначення розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду належить до дискреційних повноважень суду. Дискреційне повноваження суду може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.12.2021 у справі №1840/2970/18.
Тож, відстрочення виконання рішення є правом суду, яке реалізується у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.
В силу приписів ст.ст.11, 73, 74 ГПК України саме на заявника покладено обов`язок доведення існування відповідних підстав, тоді як інша сторона, у разі наявності заперечень, має навести докази на їх (підстав) спростування. Таким чином, наявність/відсутність обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим є предметом доказування для Відповідача, спростовування для Позивача та встановлення й належної оцінки - для суду.
При цьому, ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, у зв`язку з чим, суд повинен оцінювати докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, питання розстрочення або відстрочення рішення суду хоча і перебувають в площинні процесуального права, однак підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) залежать від предмету спору.
Разом з тим, необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, і тому мають досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (аналогічні правові висновки наведено в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19, від 28.05.2024 у справі №906/1035/23). 
Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.
Між тим, оскільки закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи, апеляційний господарський суд враховує наступне.
Відповідач є неприбутковою організацією, метою діяльності якого не є отримання прибутку, а забезпечення потреб його члені у житлово-комунальних послугах. 
Єдиним джерелом доходу є внески членів кооперативу, які мають цільове призначення. 
Колегія суддів враховує доводи відповідача про те, що негайне списання всієї суми коштів з рахунків Кооперативу може призвести до повної зупинки його діяльності, неможливості оплати поточних рахунків за енергоносії та виплати заробітної плати персоналу, що обслуговує технічні мережі будинку.
В матеріалах цієї справи міститься банківська виписка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 28.04.2026 за період з 01.01.2026 по 31.03.2026, відповідно якої простежується, що на банківський рахунок відповідача за 3 місяці надійшло 4 297 193,93 грн, і відповідно сплачено за надані послуги 4 308 198,89 грн. 
Також колегією суддів враховується, що військові дії та введення в Україні воєнного стану мають загальний характер та впливає на діяльність, без виключення, усіх суб`єктів господарювання. Позивач так само, як і Відповідач, мають негативний вплив на господарську діяльність обох сторін.
Втім, «інтенсивність» впливу означених загальних для всіх суб`єктів господарювання в Україні обставин є різною та значною мірою пов`язана з локалізацією їх фактичної діяльності та її особливостей (об`єктивної неможливості зміни локалізації через специфіку здійснюваних функцій).
У розрізі наведеного судова колегія вважає, що негативні процеси відносно отримання відповідачем коштів, що спричинене, зокрема, наслідками військової агресії, також має своїм наслідком ускладнення можливого виконання своїх зобов`язань перед іншими учасниками господарських правовідносин, оскільки відповідач має об`єктивні фінансові обмеження та можливість здійснювати відповідні розрахунки залежить лише від внесків членів кооперативу.
Натомість ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» перебуває у більш вигідних фінансових умовах, враховуючи його комерційну діяльність, яка полягає не лише у торгівлі газом через місцеві (локальні) трубопроводи, виробництві та торгівлі електроенергією, а й, зокрема, - оптовій торгівлі зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; хімічними продуктами тощо; наданням в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, інших машин, устатковання та товарів (згідно інформації з відкритих інформаційних ресурсів за посиланням https://opendatabot.ua/c/42399676).
Також, за вищевказаним посиланням наявні і інформація щодо стійкого позитивного доходу позивача протягом 2024-2026.
Тобто, фактичні об`єктивні обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, підтверджені у даній справі доказово та не спростовані апелянтом, а тому враховуються судовою колегією в контексті висловлених вище цієї постанови застережень щодо "непорівнюваних" фактичних умов здійснення господарської діяльності в умовах воєнного стану позивача та відповідача, та "стійкості" до впливу негативних чинників.
Позивачем не надано жодного доказу та не доведено погіршення його матеріального стану внаслідок неможливості виконання боржником рішення суду в цій справі, як і не надано доказів того, що у випадку надання розстрочення він зазнає збитків або це іншим чином негативно позначиться на можливості ведення ним власної діяльності.
Колегія суддів вважає, що надання відстрочки виконання судового рішення є дискреційним правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.
У даному випадку судом наведено відповідні підстави в обґрунтування свого висновку про розстрочення виконання рішення, яке не перевищує одного року, і в даному випадку не вбачається, що суд використав свої повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням балансу інтересів сторін.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що в даному випадку мають місце обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, але не виключають його виконання в майбутньому. 
За таких обставин, розстрочення виконання рішення для відповідача в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, навпаки, забезпечить відповідачу можливість сплатити присуджені до стягнення суми, а позивачу - можливість реального отримання грошових коштів.
Таким чином, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала прийнята відповідно до вимог процесуального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.
Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За приписами ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскаржувана ухвала суду першої інстанції залишається без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2026 про розстрочення виконання рішення суду у справі № 916/5208/25 - без змін.
Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.
Повна постанова складена 14.07.2026.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

Судді Я.Ф. Савицький 

Н.М. Принцевська