ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

20.07.2026 | м. Суми | Справа № 920/603/26

Господарський суд Сумської області у складі судді Короленко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №920/603/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртепло Суми» (код за ЄДРПОУ 39606718),
до відповідача Державної установи «Конотопська виправна колонія (№130)» (код за ЄДРПОУ 08565109),
про стягнення 569889,93 грн,
установив:
08.05.2026 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 567929,41 грн (п`ятсот шістдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять грн 41 коп.) заборгованості за спожиту теплову енергію, 1680,45 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят грн 45 коп.) 3 % річних, 280,07 грн (двісті вісімдесят грн 07 коп.) штрафу, а також судові витрати, що складаються із 6838,68 грн (шість тисяч вісімсот тридцять вісім грн 68 коп.) судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 40000,00 грн (сорок тисяч грн 00 коп.).
08.05.2026 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/603/26 призначено до розгляду судді Короленко В.Л. 
11.05.2026 позивачем подано клопотання (вх. №2224), в якому позивач просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 
12.05.2026 позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи реквізити рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртепло Суми» та довідку про належність вказаного рахунку позивачу (вх №2514).
Ухвалою від 13.05.2026 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №920/603/26; задовольнити клопотання позивача (вх.№2224 від 11.05.2026) про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; установлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
18.05.2026 відповідач подав клопотання про зупинення розгляду справи (вх №2333), за яким відповідач просить зупинити провадження у справі № 920/603/26 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №920/545/26.
Ухвалою від 01.06.2026 у справі №920/603/26 постановлено відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх №2333 від 18.05.2026).
Правом на подання відзиву відповідач не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.
Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Відповідно до статті 233 ГПК України за результатами оцінки доказів, поданих сторонами судом ухвалене рішення у даній справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.
26.12.2025 між Держаною установою «Конотопська виправна колонія (№130)» (далі – відповідач, споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртепло Суми» (далі – позивач, теплопостачальна організація) укладено договір про постачання теплової енергії №1К-18 (далі – договір).
Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання протягом 2026 року надавати споживачу теплову енергію (код національного класифікатора України ДК 021:2015 Єдиного закупівельного словника: 09320000-8 Пара, гаряча вода та пов`язана продукція), а споживач зобов`язується приймати та своєчасно оплачувати надану теплову енергію за встановленими тарифами протягом терміну дії даного договору.
Згідно з п. 1.4 договору вартість та кількість фактично відпущеної теплової енергії споживачу встановлюється на підставі показань приладів обліку теплової енергії, а в разі їх відсутності або не коректної роботи розраховується, згідно Постанови КМУ від 03.10.2007 №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією», КТМ 204 України 244-94 "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні", що затверджені Держжитлокомунгоспом України від 14.12.1993.
Відповідно до п. 3.1 договору ціна цього договору становить: 3994240,00 грн, в т. ч. ПДВ - 665706,67 грн і є орієнтовною.
У пункті 3.2 договору визначено, що ціна 1 Гкал розрахована відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України «Про теплопостачання» на рівні 90 відсотків від середньозваженого тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб установ та організацій що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, становить: 3994,24 грн в т.ч.: ПДВ (20%) - 665,71 грн.
Згідно з п. 3.3 договору при зміні тарифів, нові тарифи є обов`язкові для виконання обох сторін даного договору з моменту їх введення, з подальшим укладанням додаткової угоди. Інформація щодо зміни тарифу може надсилатись листом, але не пізніше ніж за 14 календарних днів до моменту зміни тарифу.
Відповідно до п. 4.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.
Оплата за надану теплову енергію проводиться щомісячно згідно Акту приймання-передачі теплової енергії який формується на підставі Акту зняття показників лічильника обліку теплової енергії, з приладів обліку, що повірені та опломбовані представниками теплопостачальної організації та власника/балансоутримувача приміщень, а в разі відсутності лічильника відповідно до розрахунку згідно з Постановою КМУ від 03.10.2007 №1198 та КТМ 204 України 244-94 (п. 4.2 договору)
Відповідно до п. 4.3 договору Акт приймання-передачі теплової енергії є підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією, що здійснюються протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання акту приймання-передачі теплової енергії сторонами.
Згідно з п. 4.4 договору сторони узгодили можливість здійснення авансових платежів за наявності відповідного фінансування в розмірі планового місячного нарахування на підставі рахунку наданого теплопостачальною організацією.
За пунктом 4.5 договору споживач зобов`язується протягом трьох календарних днів, від дати надання теплопостачальною організацією Акту приймання-передачі теплової енергії, підписати Акт приймання-передачі теплової енергії та повернути один примірник. У разі не підписання споживачем та не надання мотивованої відмови від підписання Акту приймання-передачі теплової енергії протягом трьох календарних днів, Акт приймання-передачі теплової енергії вважається погодженим і підписаним сторонами. Акт виконаних робіт може бути направлений на електронну адресу, шляхом поштового сполучення, вручення наручно і вважається отриманим з дати вручення та/або направлення на електронну адресу споживача.
Відповідно до п. 4.10 договору в разі несвоєчасної оплати за використану теплову енергію, споживач сплачує штраф в розмірі 0,5%, на момент оформлення платіжного доручення, за кожний день прострочки в оплаті від суми окремо сплачується інфляційне збільшення згідно ст. 625 ЦК України. Прострочка настає з дати направлення акту споживачу.
Строк постачання теплової енергії - протягом 2026 року (п. 5.1 договору).
Згідно з п. 7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами України та цим договором.
Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками обох сторін, скріплюється печатками сторін (за наявності) і діє до 31 грудня 2026 року (включно), але в будь-якому разі - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Зобов`язання за договором виникають у споживача у разі наявності отриманих коштів та в межах фінансування. Сторони, користуючись правом, наданими їм ч. 3 ст. 631 ЦК України, домовились, що умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини, що виникли між сторонами з 01.01.2026.
09.01.2026 у рішенні виконавчого комітету Конотопської міської ради № 5 «Про встановлення тарифів на теплову енергію ТОВ «Укртепло Суми» встановлено тариф на теплову енергію у розмірі 4174,11 грн/Гкал з ПДВ.
27.01.2026 між сторонами спору укладено додаткову угоду №2 до договору, відповідно до п. 1 якої позивач та відповідач узгодили, що для остаточних розрахунків відповідно до п. 3.2. договору, нова ціна за 1 ГКал розрахована відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України «Про теплопостачання» на рівні 90 відсотків від середньозваженого тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, дня потреб установ та організацій що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, становить: 3864,92 грн/Гкал (без ПДВ) х 90% х 1,2 = 4174,11 грн/Гкал в т.ч. ПДВ 20%.
Згідно з п. 2 додаткової угоди №2 від 27.01.2026 сторони погодили внести зміни до пункту 1.3. договору, виклавши його у наступній редакції: «пункт 1.3. Кількість планової необхідної теплової енергії для опалення, підігріву води: 956,90818 Гкал».
Сторони домовились, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами з 09 січня 2026 року (п. 3 додаткової угоди №2 від 27.01.2026).
Позивач у позові зауважив, що у січні та лютому 2026 року відносини між сторонами відповідали умовам укладеного договору. Теплопостачальна організація постачала теплову енергію, споживач надавав звіти про обсяги спожитого тепла та оплачував його вартість. На підтвердження чого позивачем надано до позовної заяви платіжні інструкції про оплату за теплову енергію за січень і лютий.
Відповідно до матеріалів справи у березні 2026 року відповідно до пунктів 1.1, 4.2 договору, ТОВ «Укртепло Суми» виконало свої зобов`язання щодо постачання теплової енергії. Відповідачем було надано звіт про обсяги споживання тепла ДУ «Конотопська ВК (№130)» за березень 2026 року. Згідно даного звіту на підставі показників лічильника №72234669 було використано 136,06 Гкал теплової енергії.
Позивач здійснивши розрахунки за чинними тарифами, у березні за теплову енергію нарахував відповідачу 567929,41 грн (136,06 Гкал * 4174,11 грн).
31.03.2026 ТОВ «Укртепло Суми» сформовано та направлено споживачу наступні документи: рахунок на оплату №137 від 31.03.2026 на суму 567929,41 грн; акт приймання-передачі теплової енергії №141 від 31.03.2026 на суму 567929,41 грн.
Вказані документи були направлені, у тому числі, на електронну адресу споживача 31.03.2026, що відповідає умовам пункту 4.5 договору.
Акт приймання-передачі теплової енергії №141 від 31.03.2026 на суму 567929,41 грн було направлено 31.03.2026. Протягом трьох календарних днів, а саме: до 03.04.2026 включно, заперечення або мотивована відмова відповідачем не були надані. Такий акт вважається погодженим та підписаним сторонами з 04.04.2026 за умовами пункту 4.5 договору.
Відповідно, як зазначає позивач, починаючи з 04.04.2026 у споживача виник обов`язок здійснити оплату за рахунком №137 від 31.03.2026 на суму 567929,41 грн.
14.04.2026 на адресу відповідача позивачем направлено претензію, у якій позивач вимагав у строк 5 календарних днів з моменту отримання претензії сплатити заборгованість за рахунком № 137 від 31.03.2026 у розмірі 567929,41 грн.
21.04.2026 у відповідь на претензію відповідач надіслав позивачу листа №14/9/1364-Ав-26, в якому підтвердив факт отримання рахунку на оплату №137 від 31.03.2026 та акту приймання-передачі теплової енергії №141 від 31.03.2026. Разом з тим, зазначені документи розглянуті відповідачем і залишені без виконання, оскільки, на думку відповідача, застосування позивачем методики нарахування оплати за спожиті послуги є помилковою, через те, що під час надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (вироблених з використанням природного газу) до тарифу включені послуги з транспортування теплової енергії, що фактично не надається. Відповідач не заперечує проти об`єму спожитої теплової енергії в березні 2026 року, але заперечує щодо доцільності та законності застосування до нього тарифу на транспортування теплової енергії.
Таким чином, відповідач не здійснив оплату за рахунком №137 від 31.03.2026 за спожиту теплову енергію в березні 2026 року, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У частині 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
У частині 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст. 617 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У частині 1 статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
У статті 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
У частині 4 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу.
Позивач є теплопостачальною організацією. Відповідач - споживачем теплової енергії як юридична особа, що використовує теплову енергію відповідно до договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до матеріалів справи за пунктом 1 додаткової угоди від 27.01.2026 №2 до договору сторонами погоджено вартість тарифу 4147,11 грн/Гкал в т.ч. ПДВ. Суд наголошує на свободі договору та його обов`язковості, що закріплені у статтях 627, 629 ЦК України.
Ураховуючи, що правом на подання відзиву відповідач не скористався, обґрунтованих заперечень чи доказів сплати вартості отриманої теплової енергії за березень 2026 року не подав, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 567929,41 грн заборгованості за спожиту теплову енергії законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення штрафу та 3% річних суд зазначає наступне.
Позивач просить стягнути з відповідача 1680,45 грн 3% річних та 280,07 грн штрафу за несвоєчасну сплату вартості поставленої теплової енергії.
Статтею 549 ЦК України визначено що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 4.10 договору в разі несвоєчасної оплати за використану теплову енергію, споживач сплачує штраф в розмірі 0,5%, на момент оформлення платіжного доручення, за кожний день прострочки в оплаті від суми окремо сплачується інфляційне збільшення згідно ст. 625 ЦК України. Прострочка настає з дати направлення акту споживачу.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем п. 4.2. договору в частині своєчасної сплати вартості поставленої теплової енергії.
Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та штрафу за допомогою «Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій» на офіційному вебсайті «Платформа: Ліга Закон» за посиланням https://ips.ligazakon.net/calculator/ff, вимоги позивача щодо стягнення 1680,45 грн 3% річних та 280,07 грн штрафу визнає правомірними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. 
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до ст. 78 даного Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до матеріалів справи позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову щодо стягнення з відповідача 567929,41 грн заборгованості за спожиту теплову енергію за березень 2026 року, 1680,45 грн 3% річних та 280,07 грн штрафу, з огляду на що позовні вимоги задовольняються судом як законні та обґрунтовані.
При ухваленні рішення у справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача судовий збір в розмірі 6838,68 грн, що сплачений за платіжною інструкцією від 05.05.2026 №629.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову, позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 6838,68 грн судового збору.
Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
вирішив:
1. Позов задовольнити. 
2. Стягнути з Державної установи «Конотопська виправна колонія (№130)» (вул. Батуринська, буд. 2, м. Конотоп, Сумська обл., 41600; код за ЄДРПОУ 08565109) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртепло Суми» (вул. Тополянська, буд. 21, м. Суми, Сумська обл., 40024; код за ЄДРПОУ 39606718, р/р НОМЕР_1 в АТ «Акцент-Банк») 567929,41 грн (п`ятсот шістдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять грн 41 коп.) заборгованості за спожиту теплову енергію, 1680,45 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят грн 45 коп.) 3 % річних, 280,07 грн (двісті вісімдесят грн 07 коп.) штрафу, а також судові витрати, що складаються із 6838,68 грн (шість тисяч вісімсот тридцять вісім грн 68 коп.) судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України). 
Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повне рішення складено та підписано 27.07.2026.

Суддя | В.Л. Короленко