Справа № 420/7268/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Скупінської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 16.03.2026 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:
1. Визнати протиправними дії Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у приведенні розміру моєї пенсії у відповідність до законодавства України, шляхом перерахунку розміру моєї пенсії, виходячи із сум заробіт?ної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на мо?мент виникнення права на перерахунок пенсії, у розмірі 84% від заробітної пла?ти, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII; 
2. Зобов`язати Головне Управління пенсійного фонду України в Одеській області, здійснити перерахунок та виплату за попередній час, мою пенсію, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, виходячи із розрахунку 84% сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на відповідний період часу, починаючи з 31 березня 2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум. 
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона з 31 березня 2011 року є пенсіонером за віком, згідно з Законом України «Про державну службу», до моменту виходу на пенсію, працювала на держслужбі у Пенсійному фонді України займаючи посаду головного спеціаліста відділу обліку надходження платежів Управління Пенсійного фонду України Приморського району міста Одеси. По звільненню, у зв`язку з досягненням пенсійного віку з посади держслужбовця було призначено пенсію у розмірі 84% від заробітної плати, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII. 09 лютого 2026 року, у зв`язку із Рішенням Конституційного Суду України № 1 р/2026 від 20.01.2026, я звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо приведення пенсії у відповідність до законодавства України (Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII), шляхом перерахунку розміру моєї пенсії, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Головне Управління пенсійного фонду України в Одеській області ЄДРПОУ 20987385, у своєї відповіді № 12800-8425/В-02/8-1500/26 від 13 березня 2026 року, відмовила в перерахунку пенсії за віком у розмірі 84% суми заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент мого звернення, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII в редакції від 01.01.2011, чинної на час виходу на пенсію.
Ухвалою судді від 19.03.2026 постановлено позовну заяву заплющити без руху, встановивши 10-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду 
- докази на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме заяви за вх. № ВЕБ-15001-Ф-С-26-091140 від 09.02.2026.
20.03.2026 від позивачки надійшла заява (вх. №ЕС/30999/26) про долучення копії заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.02.2026 за вх. № ВЕБ-15001-Ф-С-26-091140; та скріншот вебпорталу Пенсійного фонду України, щодо реєстрації заяви до ПФУ від 09.02.2026
Ухвалою судді від 24.03.2026 постановлено прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрити провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
06.04.2026 від представника відповідача ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив (вх. №ЕС/37282/26), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог зазначивши наступне.
ОСОБА_1 , з 31.03.2011 призначено пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу». З 01.03.2021 ОСОБА_1 переведено без особового звернення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на більш вигідних умовах. 09.02.2026 ОСОБА_1 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась із заявою (ЕДО № 8425/В-1500-26 від 13.02.2026) щодо перерахунку пенсії держслужбовця, а саме здійснити перерахунок та виплату за попередній час, визначену пенсію за віком, згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, виходячи із розрахунку 84% сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на відповідний період часу, починаючи з 31 березня 2011 року. 
Позивач отримала відповідь від ГУ ПФУ в Одеській області від 13.03.2026 №12800 8425/В-02/8-1500/26, в якій зазначене наступне. Рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2026 № 1-р/2026 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII у тім, що у ньому не встановлено перехідних умов пенсійного забезпечення чи компенсаційних механізмів для осіб, які у період з 15 березня 2000 року до дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обіймали посади державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування, але станом на 1 травня 2016 року не мали потрібного стажу для призначення пенсії на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII зі змінами. Конституційний Суд України наголошує, що виконання цього Рішення неможливе без належного законодавчого врегулювання. На теперішній час на законодавчому рівні питання не врегульоване. Головне управління діяло в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовної вимоги позивача – відсутні
08.04.2026 від позивачки надійшла відповідь на відзив (вх. №ЕС/38329/26), у яких заперечила доводи відповідача.
Інших заяв по суті станом на момент розгляду справи до суду не надходило.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
ОСОБА_1 працювала на державній службі в Пенсійному фонді України на посаді головного спеціаліста відділу обліку надходження платежів Управління Пенсійного фонду України Приморського району міста Одеси.
Наказом №34-О від 30.03.2011 ОСОБА_1 звільнено з посади у зв`язку з досягненням граничного віку проходження державної служби і виходом на пенсію відповідно до п.3 ст. 30 Закону України «Про державну службу».
З 31.03.2022 їй було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, що не заперечується сторонами.
09.02.2026 позивачка на підставі Рішення Конституційного Суду України №1-р/2026 від 20.01.2026 звернулась до ГУ ПУФ в Одеській області з електронним зверненням (ВЕБ-15001-Ф-С-26-091140), в якій просила здійснити перерахунок та виплату за попередній час, визначену мені пенсію за віком, згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, виходячи із розрахунку 84% сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на відповідний період часу, починаючи з 31 березня 2011 року
13.03.2026 ГУ ПФУ в Одеській області у відповідь оформлену листом №12800-8425/В-02/8-1500/26, в якій повідомили, що «Рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2026 № 1-р/2026 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII у тім, що у ньому не встановлено перехідних умов пенсійного забезпечення чи компенсаційних механізмів для осіб, які у період з 15 березня 2000 року до дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обіймали посади державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування, але станом на 1 травня 2016 року не мали потрібного стажу для призначення пенсії на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII зі змінами. 
Конституційний Суд України наголошує, що виконання цього Рішення неможливе без належного законодавчого врегулювання. 
На теперішній час на законодавчому рівні питання не врегульоване.»
Вважаючи таку відмову ГУ ПФУ в Одеській області протиправною, позивачка звернулась до суду з відповідних позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі – Закон № 889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.
Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Згідно з пунктом 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Так згідно з пунктом 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За приписами пункту 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ( 1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18).
Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж.
Отже, ключовим у цій справі є питання права особи, яка бажає перейти з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на отримання пенсії державного службовця, якщо їм вже призначалась така пенсія раніше, з проведенням перерахунку відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на підставі нових довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за посадою, з якої ці особи вийшли на пенсію.
При цьому, суд зазначає, що за наявності права на отримання пенсії згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII, проте за відсутності підстав для перерахунку такої пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, вирішальним є саме розмір пенсії, на який матиме право позивач в разі її переведення на таку пенсію у порівнянні із отримуваним нею розміром пенсії за Законом №1058-IV.
За приписами пункту 4-7 розділу XV Закону №1058-IV особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України Про Кабінет Міністрів України, Про державну службу, Про Національний банк України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про судоустрій і статус суддів, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.
Особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України Про Кабінет Міністрів України», Про державну службу, Про Національний банк України, Про дипломатичну службу», Про службу в органах місцевого самоврядування, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про судоустрій і статус суддів, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.
Суд звертає увагу на те, що вперше пенсія за віком згідно з Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII призначена позивачу з 31.03.2011, а тому відсутні підстави вважати, що в межах спірних правовідносин йдеться про призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу», вперше.
Так за твердженням відповідача, з 01.03.2021 ОСОБА_1 переведено без особового звернення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на більш вигідних умовах, що не спростовано позивачем.
Враховуючи, що з 01.03.2021 позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, остання має право на переведення її на пенсію за віком відповідно до норм Закону №3723-XII, проте на умовах, передбачених пунктом 4-7 розділу XV Закону №1058-IV. Тобто, за бажанням позивача їй може бути поновлена виплата пенсії державного службовця, але в розмірі, який був встановлений до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.
У даній справі, позивачка фактично по суті просить здійснити перерахунок пенсії державного службовця, у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям на які нараховують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідних посади та рану на відповідний період часу.
При цьому, як на правову підставу для здійснення перерахунку пенсії посилається, зокрема, на рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2026 року № 1-р/2026.
Водночас суд зазначає, що зазначеним рішенням Конституційний Суд України досліджував питання відповідності Конституції України законодавчого регулювання, яке визначало умови набуття права на пенсію державного службовця особами, які станом на набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII не набули необхідного стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII. Конституційний Суд України дійшов висновку про неконституційність законодавчого регулювання у частині відсутності належних перехідних механізмів для такої категорії осіб.
Отже, предметом конституційного контролю у справі № 1-р/2026 були правовідносини щодо набуття права на спеціальне пенсійне забезпечення, а не питання перерахунку вже призначених пенсій державних службовців.
Натомість у спірних правовідносинах встановлено, що позивачці пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII було призначено з 31 березня 2011 року. У березні 2021 року її без особистого звернення було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як на більш вигідний вид пенсійного забезпечення.
Таким чином, на відміну від правовідносин, які були предметом розгляду Конституційного Суду України у справі № 1-р/2026, позивачка ще у 2011 році реалізувала своє право на призначення пенсії державного службовця, а відтак питання набуття права на таку пенсію між сторонами не є спірним.
Як вже зазначалось вище, переведення позивачки у 2021 році на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV не позбавляє її права на переведення у подальшому на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 3723-XII у порядку, визначеному пунктами 4– 7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV. У разі реалізації такого права виплата пенсії державного службовця може бути поновлена у розмірі, який був визначений на момент переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
Разом із тим предметом цього спору є не право позивачки на поновлення виплати пенсії державного службовця, а наявність у неї права на перерахунок розміру такої пенсії шляхом визначення її у розмірі 84 відсотків сум заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.
За таких обставин суд доходить висновку, що рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2026 року № 1-р/2026 саме по собі не регулює спірні правовідносини, оскільки не стосується питань перерахунку вже призначених пенсій державних службовців та не встановлює правових підстав для визначення їх розміру виходячи з актуального розміру заробітної плати працюючих державних службовців. Відтак посилання позивачки на зазначене рішення Конституційного Суду України як на самостійну правову підставу для здійснення спірного перерахунку пенсії є безпідставним.
Відповідно до частин другої-п`ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. 
Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.
За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.
Згідно зі статтею 37-1 Закону №3723-XII (в редакції, чинній до 01 січня 2015 року) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
Пунктами 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у редакції, чинній до 15 грудня 2015 року, далі - Постанова № 865) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.
Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Міністерством соціальної політики.
Проте надалі законодавче регулювання цих відносин зазнало змін.
Законом України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 01.01.2015) статтю 37-1 Закону №3723-XII викладено у новій редакції, а саме встановлено, що «умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».
Отже, станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії положення статті 37-1 Закону №3723-XII, які встановлювали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, та визначали порядок і умови для такого перерахунку, скасовано. Водночас питання щодо перерахунку пенсій державних службовців віднесено до відання Кабінету Міністрів України, який ще не бачить підстав стосовно настання умов та встановлення порядку перерахунку пенсій державним службовцям.
Порядок перерахунку пенсій державних службовців у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України було передбачено згаданою вище постановою № 865.
Однак, з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова №1013; з 15 грудня 2015 року, але підлягає застосуванню з 01 грудня 2015 року) з Постанови № 865 виключено пункт 4 (щодо умов перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом №3723-XII), а пункт 5 цієї постанови (щодо форми довідки для перерахунку) змінено.
Таким чином, з 01.12.2015 - початку застосування Постанови № 1013, якою пункт 4 Постанови № 865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом №889-VIII, який інакше врегульовує правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону №3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.
Слід також зауважити, що Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, не визнано неконституційним Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.
Аналогічний підхід застосування зазначених норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 03.08.2022 у справі №643/4051/17, від 23.01.2018 у справі №745/458/16-а, від 13.02.2018 у справі №697/2282/17, від 21.02.2018 у справі № 638/19513/16-а та від 05.03.2019 у справі №226/1478/16-а.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд 
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.