Справа № 344/14383/26
Провадження № 1-кп/344/1280/26

В И Р О К 
І м е н е м У к р а ї н и 

03 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ 

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого-судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 ,
прокурора  ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цуцилів Надвірнянського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, - 

в с т а н о в и в : 
ОСОБА_4 вчинив хуліганство, тобто грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, за наступних обставин. 
Так, 31 травня 2026 року близько 14 год. ОСОБА_4 , спільно із невстановленими особами перебували у дворі будинку АДРЕСА_2 . В цей час прибудинковою територією вказаного будинку рухався автомобіль марки «Renault Duster», реєстраційний номер  НОМЕР_2 на синьому фоні, за кермом якого перебував поліцейський офіцер громади Косівського РВП ГУН в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , який спільно із військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проводили мобілізаційні заходи по території Івано-Франківської області. Побачивши службовий автомобіль марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 на синьому фоні, у ОСОБА_4 виник неправомірний умисел на вчинення хуліганських дій. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно, демонструючи свою безкарність та зверхність, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю взяв у руку предмет, зовні схожий на камінь, після чого кинув його в службовий автомобіль марки «Renault Duster». В цей час до хуліганських дій ОСОБА_4 приєдналась невстановлена особа, яка, перебуваючи на одному із балконів будинку № 18, що по вул. Довженка в м. Івано-Франківськ, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи вседозволеність та явну неповагу до встановлених в суспільстві правил і норм поведінки, в присутності сторонніх осіб, умисно кинула невідомий предмет у службовий автомобіль «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 на синьому фоні. Надалі до хуліганських дій ОСОБА_4 та невстановленої особи, приєдналися дві невстановлені особи жіночої статі, які діючи умисно, усвідомлюючи, що вони перебувають в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи вседозволеність та явну неповагу до встановлених в суспільстві правил і норм поведінки, в присутності сторонніх осіб, діючи групою осіб спільно із ОСОБА_4 , подали останньому предмети ззовні схожі на каміння, після чого наполягали на киданні вказаного каміння в службовий автомобіль працівника поліції ОСОБА_6 . Продовжуючи свої неправомірні дії ОСОБА_4 , діючи умисно, проявляючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, з хуліганських спонукань, в присутності сторонніх осіб, умисно кинув каміння в службовий автомобіль «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 на синьому фоні, яке йому раніше подали дві невстановлені особи жіночої статі, в результаті чого пошкодив вітрове скло та капот службового транспортного засобу. Хуліганські дії ОСОБА_4 та трьох невстановлених осіб носили явно виражений характер, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, порушували суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, безпечний громадський порядок, охорону здоров`я, честі та гідності людини. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і беззастережно, підтвердив всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, не заперечив кваліфікацію своїх дій та суду пояснив, що не обдумавши кидав каміння в поліцейський автомобіль. Раніше він до кримінальної відповідальності не притягався. У вчиненому щиро каявся та пояснив, що належні висновки для себе зробив. Просив суворо не карати. 
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого  ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб. 
Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Призначаючи покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу винного; його молодий вік; стан здоров`я та його майновий стан; він не одружений; не працює; на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків. 
Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено. 
Крім цього, в досудовій доповіді Надвірнянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинуваченого ОСОБА_4 зазначено про середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, що на думку органу пробації свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. 
Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, представника потерпілого, яка викладена в письмовій заяві та який щодо призначення покарання поклався на розсуд суду, обвинуваченого та його захисника, які просили суворо не карати – волі не позбавляти, застосувати ст. 69 КК України та призначити пробаційний нагляд строком на 1 рік, суд, виходячи з принципуіндивідуалізації покарання, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. 
При цьому суд вважає, що достатніх правових підстав для застосування за клопотанням сторони захисту положень ст. 69 КК України немає. 
В той же час враховуючи особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності – раніше не судимий та до нього відсутні будь-які претензії від потерпілого,суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки. 
Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін. 
Цивільний позов представника потерпілого залишити без розгляду за його заявою. 
Арешт, накладений на майно, скасувати. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд – 
у х в а л и в : 
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. 
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. 
Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4  наступні обов`язки: 
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов представника потерпілого залишити без розгляду за його заявою. 
Стягнути з ОСОБА_4  в дохід держави 4813 (чотири тисячі вісімсот тринадцять) гривень 60 копійок процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертиз. 
Речові докази: 
-два мобільні телефони чорного кольору (постанова слідчого від 01 червня 2026 року), - повернути їх власникам; 
-футболку, спортивні штани, кросівки (постанова слідчого від 01 червня 2026 року), - повернути ОСОБА_4 . 
Арешти, накладені на майно відповідно до ухвал слідчих суддів Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2026 року (справа № 344/10461/26) та від 03 червня 2026 року (справа № 344/10463/26), - скасувати.  
Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію. 

Головуючий-суддя ОСОБА_10