ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/5516/24 пров. № А/857/29681/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Мандзія О.П.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року у справі № 380/5516/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зміна способу і порядку виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу пенсії з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 на підставі оновлених довідок Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 09.02.2024 за №5к/вих./4.2/1336 про розмір грошового забезпечення, яке враховується при перерахунку пенсії станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, відповідно до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону №2262; зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивача з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 відповідно до довідок Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції від 09.02.2024 №5к/вих./4.2/1336 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.03.2023, з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону №2262, починаючи з 01.01.2020, 01.02.2021, 01.02.2022 та 01.03.2023 відповідно, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 380/5516/24 адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідок виданих Західним міжрегіональним управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про розмір грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2020 на підставі довідки виданої Західним міжрегіональним управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 09.02.2024 №5к/вих./4.2/1336 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 з врахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2021 на підставі довідки виданої Західним міжрегіональним управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 09.02.2024 №5к/вих./4.2/1336 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 з врахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2022 на підставі довідки виданої Західним міжрегіональним управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 09.02.2024 №5к/вих./4.2/1336 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 з врахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2023 на підставі довідки виданої Західним міжрегіональним управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 09.02.2024 №5к/вих./4.2/1336 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 з врахуванням раніше виплачених сум.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі № 380/5516/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі №380/5516/24 - залишено без змін.
08.05.2026 ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду шляхом стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача нараховану, але не виплачену доплату до пенсії за період з 01.02.2020 по 31.12.2024 в сумі 259155,75 грн.
Ухвалою з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення від 14.05.2026 у задоволенні заяви позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку, оскільки вважає, що таку прийнято з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що застосування до позивача Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №821 від 14.07.2025 зумовлює обмеження конституційних прав позивача на соціальний та судовий захист, а також на обов`язковість виконання судових рішень. Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що виплата відкладеної заборгованості здійснюється по іншій справі на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі №380/5516/24, а не на виконання рішення від у цій справі. Відповідач у справі не заперечує факту існування заборгованості та підтверджує, що виплата відкладеної заборгованості у цій справі не здійснюється.
Зазначив, що ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) встановлює самостійну достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати.
Апелянт просив скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2026 у справі №380/5516/25 та прийняти нову постанову, якою заяву позивача задовольнити повністю.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цій справі, суд першої інстанції керувався тим, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішення суду в частині проведення перерахунку пенсії виконало, проте заборгованість не виплачена у повному розмірі. Крім того, рішення суду ухвалене у справі № 380/5516/24 на користь позивача має зобов`язальний характер, зміна способу його виконання шляхом (стягнення конкретної суми коштів) потягне зміну рішення по суті, що не відповідає інституту зміни способу його виконання.
Тобто, змінивши спосіб виконання судового рішення із зобов`язання нарахувати та виплатити на стягнення конкретної суми такої виплати, буде змінено рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.
Також, у жовтні 2025 року, листопаді 2025 року, грудні 2025 року, лютому 2026 року, березні 2026 року та квітні 2026 року ОСОБА_1 на виконання рішення у справі №380/5776/21 здійснювалась виплата заборгованості на загальну суму 866,05 грн, що підтверджується доданими скриншотами виплат. З огляду на те, що виплата заборгованості продовжує здійснюватися, суд позбавлений можливості остаточно визначити розмір непогашеної заборгованості станом на час розгляду справи.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд керується таким.
Положенням ч.1 ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Частинами 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Законом України від 21.11.2024 №4094-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень», який набрав чинності 19.12.2024, внесено зміни до положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, ч. 1 ст. 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з ч. 3 ст. 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024) підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Вказане свідчить про те, що з 19.12.2024 приписи ст. 378 КАС України доповнені самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Зміни до ч. 3 ст. 378 КАС України, внесені Законом №4094-IX, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення.
У постанові Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №380/7706/22 зазначено, що прийняттям Закону №4094-IX Верховна Рада України змінила концепцію статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу виконання судового рішення. Крім того, Верховна Рада України цим законодавчим актом усунула необхідність для позивача звертатися з новим позовом для стягнення вже нарахованих, але невиплачених сум, визнавши це непропорційним і таким, що підриває ефективність судового захисту.
Виходячи з мети цих змін, судове втручання у спосіб виконання не є переглядом суті рішення, а становить механізм забезпечення реального і своєчасного виконання судового рішення, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 129-1 Конституції України.
Верховний Суд дійшов висновку, що застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення з Головного управління нарахованої суми є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.
Своєю чергою, зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості є чітко визначеною та нарахованою власне відповідачем.
Враховуючи викладене, необґрунтованими є доводи, що визначивши конкретну суму стягнення, суд першої інстанції фактично зміниться суть рішення суду від 30.04.2024.
Також Верховний Суд зазначив, що посилання пенсійного органу на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 11.11.2014 у справі №21-475а14, від 11.11.2014 у справі №21-394а11, та висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, від 12.04.2018 у справі №759/1928/13-а, від 10.07.2018 у справі №755/7078/16-а, від 21.08.2018 у справі №803/3805/15, від 11.02.2020 у справі №826/8279/16, від 24.07.2023 у справі №420/6671/18 є нерелевантними та такими, що не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки такі висновки стосувалися застосування положень статті 378 КАС України в редакції, чинній до 19.12.2024.
З позиції апеляційного суду, відповідач фактично ігнорує норми чинного законодавства та наводить аргументи, котрі були релевантними в минулому - з огляду на дію редакції статті 378 КАС України, що була чинною до 18.12.2024, за якою зміна способу виконання рішення про перерахунок та виплату пенсії на стягнення заборгованості по пенсії трактувалася як зміна рішення по суті, що не допускається на стадії його виконання. Проте, з 19.12.2024 відповідний правовий підхід змінено та такий безпосередньо визначено законом за умови, що суб`єкт владних повноважень не виконує судового рішення протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.
Таким чином, враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, з огляду на зміст абзацу 2 ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України №4094-IX та на підтверджені матеріалами справи обставини існування боргу у відносинах із перерахунку пенсії понад два місяці з дня набрання законної сили рішенням, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заяву про зміну способу виконання рішення суду слід задовольнити.
Так, у запереченні на відповідну заяву від 12.05.2026 відповідач підтверджує здійснення виплат позивачу на виконання іншого судового рішення – за адміністративною справою №380/5776/21.
Крім того, згідно з розрахунком на доплату пенсії за пенсійною справою ОСОБА_1 розмір такої за період з лютого 2020 року по грудень 2024 року складає 259155,75 грн.
Водночас позиція Верховного Суду, зокрема в постанові від 28.10.2025 в справі №380/7706/22, послідовно підкреслює, що формальне виконання зобов`язань без реального відновлення прав особи є неприпустимим, особливо у справах щодо пенсійних виплат.
Якщо виконання рішення про зобов`язання вчинити дії блокується неправомірною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, суд зобов`язаний обрати інший спосіб виконання, який забезпечить безумовне і реальне поновлення прав, а саме - стягнення коштів.
Застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 КАС України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ щодо обов`язковості остаточного судового рішення, суд апеляційної інстанції доходить переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції обставинам справи не відповідають, що має наслідком скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення вимог заяви.
Керуючись статтями 2, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 378 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року у справі № 380/5516/24 - скасувати.
Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Змінити спосіб і порядок виконання рішення, яке виніс Львівський окружний адміністративний суд від 30 квітня 2024 року у справі №380/5516/26 з зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2020 на підставі довідки виданої Західним міжрегіональним управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 09.02.2024 №5к/вих./4.2/1336 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 з врахуванням раніше виплачених сум; з 01.02.2021 на підставі довідки виданої Західним міжрегіональним управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 09.02.2024 №5к/вих./4.2/1336 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 з врахуванням раніше виплачених сум; з 01.02.2022 на підставі довідки виданої Західним міжрегіональним управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 09.02.2024 №5к/вих./4.2/1336 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 з врахуванням раніше виплачених сум; та з 01.02.2023 на підставі довідки виданої Західним міжрегіональним управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 09.02.2024 №5к/вих./4.2/1336 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 з врахуванням раніше виплачених сум на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену доплату до пенсії за період з 01.02.2020 по 31.12.2024 в сумі 259155,75 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя	 	О. П. Мандзій 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар