ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/61727/24 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Терези Ю.О., Файдюка В.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій,-
В С Т А Н О В И Л А
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування ОСОБА_1 обмеження розміру збільшення перерахунку пенсії з 01.03.2023 року, передбаченого п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та з 01.03.2024 року, передбаченого п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 року №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" розміром 1500 грн. та щодо обмеження пенсії максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,97 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та з 01.03.2024 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,0796 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 року №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії максимальним (граничним) розміром 1500 грн. та без обмеження всієї пенсії максимальним розміром.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності допостанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 "Про індексацію та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", без обмеження пенсії максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності допостанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 "Про індексацію та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", без обмеження пенсії максимальним розміром.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом встановлено, що Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до закону №2262.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 у справі №320/4402/23 адміністративний позов задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368) з 01.03.2022 здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.
На виконання даного рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача в межах резолютивної частини з 01.03.2022.
Рішенням Київського окружного окружного адміністративного суду від 17.09.2024 у справі №320/24622/23 адміністративний позов задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368) з 01.03.2022 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з урахуванням індексації на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.
На виконання даного рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача в межах резолютивної частини з 01.03.2023.
Крім того, відповідачем з 01.03.2024 на виконання Постанови №185 здійснено перерахунок пенсії позивача, в складі якої нараховано індексацію за 2024 рік. Індексація в складі пенсії нараховується з 01.03.2024, при цьому, фактичну виплату пенсії обмежено максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Також, нарахування індексації пенсії позивача за 2023 рік та за 2024 рік здійснено з урахуванням верхньої межі 1500,00 грн.
Не погоджуючись з вказаними діями відповідача щодо не проведення належного перерахунку пенсії, позивач звернувся за захистом своїх прав з відповідним позовом до суду.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України з числа осіб, які проходили військову службу або службу в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ. Відповідно до положень зазначеного Закону законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а також інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, ґрунтується на Конституції України та складається із Закону №2262-ХІІ, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів, прийнятих на виконання зазначених законів.
Частинами першою та другою статті 63 Закону №2262-ХІІ передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсійне забезпечення за цим Законом, а також членам їх сімей у зв`язку із введенням у дію зазначеного Закону здійснюється на підставі документів, які містяться у пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час проведення перерахунку.
У разі якщо пенсіонер у подальшому подає додаткові документи, які підтверджують його право на підвищення розміру пенсії, така пенсія підлягає перерахунку відповідно до норм Закону №2262-ХІІ. При цьому перерахунок здійснюється за минулий період, але не більш як за дванадцять місяців до дня подання відповідних документів і не раніше дня набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною третьою статті 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, зокрема міліції та податкової міліції, які мають право на пенсію або отримують пенсію на умовах цього Закону, проводиться з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, передбачених для поліцейських, а саме посадових окладів, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, надбавок, доплат, підвищень та премій у розмірах, установлених законодавством.
Частиною четвертою статті 63 Закону №2262-ХІІ встановлено, що всі пенсії, призначені відповідно до цього Закону, підлягають перерахунку у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. Водночас законодавець передбачив гарантію збереження раніше призначеного розміру пенсії у випадку, якщо внаслідок проведеного перерахунку її розмір виявиться меншим.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам у частині застосування відповідачем обмеження пенсії максимальним розміром, суд виходить із такого.
Обмеження максимального розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, було вперше запроваджено Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 01 жовтня 2011 року.
Статтею 2 Закону №3668-VІ встановлено, що максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням усіх передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Зазначене обмеження поширюється, зокрема, і на пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ.
Одночасно із прийняттям Закону №3668-VІ були внесені зміни до статті 43 Закону №2262-ХІІ, якими також встановлено аналогічне обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.
Разом із тим Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ були визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини зазначеного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ втратили чинність з дня його ухвалення, тобто з 20 грудня 2016 року.
Обґрунтовуючи зазначене рішення, Конституційний Суд України виходив із того, що гарантії соціального захисту громадян України, які проходять службу у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, закріплені у частині п`ятій статті 17 Конституції України, мають безумовний характер і не можуть бути звужені або скасовані з мотивів економічної доцільності чи несприятливої соціально-економічної ситуації. Конституційний Суд України наголосив, що обмеження максимального розміру пенсії особам, право яких на пенсійне забезпечення визначене Законом №2262-ХІІ, фактично порушує сутність конституційних гарантій соціального захисту цієї категорії осіб.
Таким чином, починаючи з 20 грудня 2016 року, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016, у Законі №2262-ХІІ відсутня чинна норма, яка б передбачала обмеження пенсії максимальним розміром, а зміни, внесені до неконституційної норми, не можуть бути реалізовані на практиці.
Наведений підхід узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 14 травня 2019 року у справі №591/2109/17, від 08 серпня 2019 року у справі №522/3271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі №522/22798/17, від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17 та від 17 травня 2021 року у справі №343/870/17.
Суд зазначає, що положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ та положення статті 2 Закону №3668-VІ в частині поширення її дії на пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, були прийняті одночасно, регулювали одні й ті самі правовідносини та фактично дублювали одне одного за змістом.
Конституційний Суд України, визнаючи неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, фактично надав оцінку всьому правовому регулюванню, пов`язаному із запровадженням обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовців.
Водночас положення статті 2 Закону №3668-VІ, які за своїм змістом повністю дублюють визнану неконституційною норму, формально залишилися чинними та продовжували передбачати обмеження пенсій максимальним розміром.
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин існувала правова колізія між положеннями Закону №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 та положеннями Закону №3668-VІ у частині можливості обмеження пенсії максимальним розміром.
Оскільки зазначені норми права по-різному регулюють однакові правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, пенсія яких призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ, суд дійшов висновку про наявність між ними очевидної суперечності.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52 та 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що хоча тлумачення та застосування національного законодавства належить до компетенції національних органів влади, Суд повинен переконатися, що спосіб такого тлумачення та застосування є сумісним із принципами Конвенції. ЄСПЛ наголосив, що відсутність у законодавстві достатньої чіткості та передбачуваності, яка допускає різні варіанти тлумачення правових норм, не відповідає вимозі «якості закону» та не забезпечує належного захисту особи від свавільного втручання держави у її майнові права. У зв`язку з цим Суд зазначив, що у випадку неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи державні органи повинні застосовувати той підхід, який є найбільш сприятливим для особи.
Водночас статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що під час вирішення спору суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищою соціальною цінністю та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Зазначеною нормою також передбачено обов`язок суду застосовувати принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Крім того, право особи на звернення до адміністративного суду для захисту своїх прав і свобод безпосередньо на підставі Конституції України є гарантованим.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 наголосила, що у випадку, коли норми законодавства допускають неоднозначне або множинне тлумачення, такі норми повинні застосовуватись на користь особи.
Аналогічний правовий підхід викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у зразковій справі №822/524/18. У зазначеному рішенні, з посиланням на статті 1, 8 та 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, зроблено висновок про те, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи у національному законодавстві, а також за наявності правових прогалин у механізмах захисту прав і свобод людини, зокрема у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосовувати підхід, який є найбільш сприятливим для особи.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що при вирішенні цього спору підлягають застосуванню саме положення Закону №2262-ХІІ з урахуванням правових наслідків Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а не положення Закону №3668-VІ.
Враховуючи викладене, суд вважає, що застосування відповідачем обмеження пенсії позивача максимальним розміром є протиправним, оскільки право позивача на пенсійне забезпечення регулюється спеціальним Законом №2262-ХІІ, а відповідні законодавчі обмеження втратили чинність внаслідок ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-рп/2016.
Аналогічний підхід щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема у постановах від 18 травня 2022 року у справі №380/12337/20, від 29 червня 2022 року у справі №640/19118/18, від 11 липня 2022 року у справі №620/613/21, від 20 липня 2022 року у справі №340/2476/21 та від 25 липня 2022 року у справі №580/3451/21.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність будь-яких правових підстав для обмеження пенсії позивача максимальним розміром.
Відповідно до статті 64 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону України від 15 лютого 2022 року №2040-IX, яка застосовується з 01 березня 2022 року, у випадку, якщо пенсії військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році і до дати проведення індексації у відповідному році не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення індексації таких пенсій проводиться їх перерахунок у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, який визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому сума індексації враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 «Про індексацію та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» з 01 березня 2024 року пенсії, призначені відповідно до статей 13, 21 та 36 Закону №2262-ХІІ, підлягають підвищенню шляхом застосування коефіцієнта збільшення, встановленого зазначеною постановою.
Пунктом 1 постанови №185 визначено, що з 01 березня 2024 року перерахунок пенсій проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.
Абзацом другим підпункту 1 пункту 2 постанови №185 передбачено, що підвищення пенсії встановлюється додатково до щомісячної доплати, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Водночас абзацом четвертим підпункту 1 пункту 2 постанови №185 встановлено, що сума такого підвищення враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ.
Стосовно положення підпункту 1 пункту 2 постанови №185 про здійснення підвищення пенсії «у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом», суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності положень підзаконного нормативно-правового акта Конституції України або закону України застосуванню підлягає нормативний акт вищої юридичної сили.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, відповідно до якого у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи органи державної влади повинні застосовувати найбільш сприятливий для особи підхід.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що положення постанови Кабінету Міністрів України №185 в частині обмеження індексації пенсії максимальним розміром пенсії суперечать положенням Закону №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а тому не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.
З огляду на безпідставність застосування до пенсії позивача обмеження максимальним розміром, індексація пенсії, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №185, підлягає виплаті позивачу з 01 березня 2024 року в повному обсязі.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01 березня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 без обмеження її максимальним розміром, суд зазначає, що такі вимоги вже були предметом судового розгляду в адміністративній справі №320/24622/23, за результатами якого ухвалено рішення від 17 вересня 2024 року. У зв`язку з цим підстави для повторного розгляду зазначених вимог відсутні.
Стосовно вимог позивача щодо визнання протиправними дій відповідача при нарахуванні та виплаті індексації пенсії з 01 березня 2023 року у розмірі 1500 грн із застосуванням встановленої постановою №168 верхньої межі підвищення, суд зазначає таке.
З метою вдосконалення механізму пенсійного забезпечення громадян, визначення сталої дати проведення щорічної індексації пенсій та уточнення кола осіб, які мають право на індексацію, було прийнято Закон України від 15 лютого 2022 року №2040-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства». Зазначеним Законом, зокрема, було викладено у новій редакції статтю 64 Закону №2262-ХІІ та частину п`яту статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ.
Так, частина п`ята статті 2 Закону №1282-ХІІ у редакції Закону №2040-IX передбачає, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, який визначається відповідно до абзаців другого та третього частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
Відповідно до статті 64 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону №2040-IX, що застосовується з 01 березня 2022 року, для забезпечення індексації пенсій військовослужбовців проводиться їх перерахунок із застосуванням коефіцієнта збільшення, визначеного відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV, а сума індексації враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Частиною другою статті 42 Закону №1058-IV встановлено механізм щорічного збільшення показника середньої заробітної плати, який використовується для обчислення пенсії, шляхом застосування відповідного коефіцієнта, розрахованого на підставі показників інфляції та зростання середньої заробітної плати в Україні.
Механізм реалізації зазначених положень конкретизований у Порядку проведення перерахунку пенсій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124, яким визначено порядок обчислення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати та проведення відповідного перерахунку пенсій.
Відповідно до Порядку №124 розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачуються страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, щорічно визначається Кабінетом Міністрів України в межах фінансових можливостей бюджету Пенсійного фонду України. У разі відсутності на момент проведення розрахунку необхідних статистичних даних щодо заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення пенсії, для визначення відповідного коефіцієнта використовується наявний показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні з подальшим проведенням відповідного перерахунку такого коефіцієнта та коригуванням розміру підвищення пенсії.
Перерахунок пенсій відповідно до Порядку №124 здійснюється щорічно з 1 березня.
Отже, законодавством саме Кабінету Міністрів України на виконання вимог частини другої статті 42 Закону №1058-IV надано повноваження щодо визначення розміру та порядку проведення індексації пенсій шляхом перерахунку через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії. Саме з цією метою постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 було затверджено механізм проведення такого перерахунку та, зокрема, визначено формулу розрахунку коефіцієнта збільшення відповідного показника.
Разом із тим абзацом другим пункту 5 Порядку №124 передбачено, що кожний наступний перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) здійснюється з урахуванням уже збільшеного в попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу), який використовувався для обчислення пенсії.
Запроваджуючи новий механізм щорічної індексації пенсій, у тому числі пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити збереження купівельної спроможності населення в умовах інфляційних процесів шляхом системного підвищення пенсійних виплат через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачуються страхові внески. Такий механізм спрямований на підвищення рівня соціального забезпечення найбільш вразливих категорій населення незалежно від умов проведення індексації, які раніше були передбачені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», зокрема щодо обмеження індексації розміром прожиткового мінімуму та залежності її проведення від перевищення індексу споживчих цін порогу індексації.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 було встановлено, що з 01 березня 2022 року перерахунок пенсій відповідно до Порядку №124 здійснюється із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,14.
Крім того, зазначеною постановою передбачено, що у випадку, якщо розмір підвищення пенсії внаслідок проведеного перерахунку не досягає 100 гривень, особі встановлюється щомісячна доплата до пенсії в розмірі, якого не вистачає до вказаної суми. Така доплата враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Пунктом 2 постанови №118 визначено, що з 01 березня 2022 року пенсії, призначені відповідно до статей 13, 21 та 36 Закону №2262-ХІІ, підвищуються на встановлений коефіцієнт збільшення у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Разом із тим пунктом 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України №2710-IX на 2023 рік було зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Водночас підпунктом 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено право Кабінету Міністрів України визначати порядок застосування та розміри державних соціальних стандартів і гарантій з урахуванням наявних фінансових ресурсів державного бюджету, місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.
Крім того, пунктом 8 розділу «Прикінцеві положення» Закону №2710-IX встановлено, що у 2023 році частина друга статті 42 Закону №1058-IV та стаття 64 Закону №2262-ХІІ застосовуються в порядку, на умовах та у строки, визначені Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених законодавчих приписів Кабінетом Міністрів України 24 лютого 2023 року прийнято постанову №168, пунктом 1 якої встановлено, що з 01 березня 2023 року перерахунок пенсій відповідно до Порядку №124 здійснюється із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197.
Пунктом 2 постанови №168 визначено, що з 01 березня 2023 року пенсії, призначені відповідно до статей 13, 21 та 36 Закону №2262-ХІІ, з урахуванням проведеного у 2022 році підвищення відповідно до постанови №118, підлягають подальшому підвищенню із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,197 у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Таким чином, з метою забезпечення індексації пенсій у 2021- 2023 роках Кабінет Міністрів України щороку визначав відповідний коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується для обчислення пенсії. Зокрема, у 2021 році такий коефіцієнт становив 1,11 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року №127, у 2022 році - 1,14 відповідно до постанови №118, а у 2023 році - 1,197 відповідно до постанови №168.
При цьому індексація пенсій у 2023 році здійснювалася із застосуванням коефіцієнта 1,197 та з урахуванням уже збільшеного у 2022 році показника середньої заробітної плати із застосуванням коефіцієнта 1,14.
Відповідно до формули, визначеної Порядком №124, показник для проведення індексації пенсій у 2023 році становив 19,7 відсотка та був розрахований із урахуванням показника зростання споживчих цін за попередній рік та показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні.
Отже, встановлений постановою №168 коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідає вимогам Порядку №124 та узгоджується з положеннями частини другої статті 42 Закону №1058-IV, якою Кабінет Міністрів України наділено повноваженнями визначати порядок та розмір індексації пенсій.
Разом із тим пунктом 10 постанови №168 встановлено, що у разі, якщо сума збільшення пенсії внаслідок проведеного перерахунку не досягає 100 гривень, особі встановлюється щомісячна доплата у відповідному розмірі. Водночас визначено, що розмір збільшення пенсії внаслідок проведення індексації не може перевищувати 1500 гривень.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що встановлення граничного розміру індексації пенсії спрямоване на забезпечення балансу між необхідністю підтримки найбільш соціально вразливих категорій пенсіонерів та наявними фінансовими можливостями держави. Такий підхід покликаний забезпечити проведення індексації максимально широкому колу пенсіонерів та запобігти надмірному збільшенню диспропорції між розмірами пенсій різних категорій громадян, особливо в умовах воєнного стану, коли значна частина бюджетних коштів спрямовується на забезпечення оборони та безпеки держави.
При цьому як статтею 42 Закону №1058-IV, так і статтею 64 Закону №2262-ХІІ Кабінету Міністрів України прямо делеговано повноваження щодо визначення порядку, умов та розміру проведення індексації пенсій.
Отже, положеннями постанови №168 передбачено, що максимальний розмір індексації пенсії не може перевищувати 1500 грн. Тобто у випадку, коли за результатами проведеного перерахунку сума підвищення пенсії перевищує зазначений розмір, виплата здійснюється в межах установленого граничного показника.
Суд також бере до уваги загальновідомий факт введення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан є особливим правовим режимом, який передбачає надання органам державної влади додаткових повноважень, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони держави, а також допускає тимчасові обмеження окремих прав і свобод людини з метою відвернення загроз державній незалежності та територіальній цілісності України.
Умови воєнного стану об`єктивно потребують концентрації значних фінансових ресурсів держави на забезпеченні обороноздатності країни та реалізації заходів, спрямованих на захист життя і безпеки громадян.
Саме тому Кабінет Міністрів України, приймаючи рішення про проведення індексації пенсій у 2023 році із встановленням верхньої межі індексації, виходив із необхідності забезпечення соціальної підтримки якомога більшої кількості пенсіонерів та збалансування фінансових можливостей держави в умовах воєнного стану.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу було проведено індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення, визначеного постановою №168, а сума підвищення склала максимально допустимий розмір - 1500 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій відповідача протиправними, оскільки індексація пенсії позивача у 2023 році проведена відповідно до вимог чинного законодавства.
Підвищення пенсії позивача шляхом індексації із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,197 та обмеженням суми підвищення розміром 1500 грн при одночасному врахуванні підвищення, проведеного у 2022 році із застосуванням коефіцієнта 1,14, відповідає положенням частини другої статті 42 Закону №1058-IV, оскільки сукупний розмір такого підвищення не є меншим за мінімальний гарантований розмір збільшення, визначений законодавством.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі №120/14637/23, від 07 червня 2024 року у справі №420/25804/23, від 31 липня 2024 року у справі №380/27728/23 та від 10 вересня 2024 року у справі №420/35756/23.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження розміру індексації пенсії за 2024 рік сумою 1500,00 грн.
Як правильно встановив суд першої інстанції, пунктом 6 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-ІХ передбачено, що у 2024 році положення частини другої та абзацу п`ятого частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також статті 64 Закону №2262-ХІІ застосовуються у порядку, на умовах та у строки, визначені Кабінетом Міністрів України.
На виконання наведених законодавчих приписів Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 23 лютого 2024 року №185, якою встановлено порядок проведення індексації пенсій у 2024 році та визначено коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу), що враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.
Колегія суддів звертає увагу, що як статтею 42 Закону №1058-IV, так і статтею 64 Закону №2262-ХІІ Кабінет Міністрів України прямо уповноважений визначати порядок, умови та розмір проведення індексації пенсій. Реалізовуючи надані йому законом повноваження, Уряд у пункті 3 постанови №185 визначив граничний розмір підвищення пенсії внаслідок індексації у сумі 1500,00 грн.
Таким чином, встановлення максимальної суми індексації пенсії не є наслідком самостійного розсуду органів Пенсійного фонду України, а випливає безпосередньо з вимог чинного нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України, прийнятого на виконання закону.
Матеріалами справи підтверджується, що при проведенні індексації пенсії позивача з 01 березня 2024 року відповідач застосував коефіцієнт збільшення, визначений постановою №185, та здійснив підвищення пенсії в межах установленої законодавством граничної суми, а саме у розмірі 1500,00 грн.
Доводи позивача про те, що обмеження індексації пенсії сумою 1500,00 грн фактично є обмеженням максимального розміру пенсії, колегія суддів вважає помилковими.
Слід розрізняти поняття обмеження максимального розміру пенсії та встановлення граничного розміру індексації пенсійної виплати. У даному випадку відповідачем не застосовувалося обмеження загального розміру пенсії позивача максимальним розміром. Натомість предметом спору є застосування встановленої пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №185 верхньої межі збільшення пенсії внаслідок її індексації.
Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України №185 є чинним, у встановленому законом порядку незаконним не визнавався та не скасовувався, а тому підлягав обов`язковому застосуванню відповідачем під час проведення індексації пенсії позивача.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 07 червня 2024 року у справі №420/25804/23, від 20 червня 2024 року у справі №420/23990/23 та від 24 жовтня 2024 року у справі №440/3462/24. У зазначених рішеннях Верховний Суд дійшов висновку, що встановлення граничного розміру індексації пенсії не є тотожним встановленню максимального розміру пенсії та відповідає повноваженням Кабінету Міністрів України, визначеним законодавством.
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що індексація пенсії позивача за 2024 рік проведена відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження розміру індексації сумою 1500,00 грн відсутні.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності зазначених висновків суду.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують та зводяться фактично до незгоди апелянта із наданою судом оцінкою встановлених у справі обставин.
Підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував фактичні обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують, у зв`язку з чим підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення не вбачається.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року- залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Ю.О.Тереза

В.В.Файдюк