Справа № 450/5349/25 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н. Б. 
Провадження № 33/811/950/26 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 липня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді – Гончарук Л.Я., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Білецької Орести Романівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 травня 2026 року, 

в с т а н о в и в :

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665, 60 гривень судового збору.
Згідно з постановою судді, 04.11.2025 року о 08 год 40 хв водій ОСОБА_1 на автодорозі Тернопіль - Львів поворот в с. Гаї, Львівського району Львівської області, керував транспортним засобом “Volkswagen Golf” д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, стан на алкогольне сп`яніння зі згоди водія згідно чинного законодавства проводився у медичному закладі, результати огляду згідно медичного висновку лікаря 0,40 промілле. Даний водій перебуває в алкогольному сп`янінні чим порушив п. 2.9 а ПДР України. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою судді, захисник – адвокат Білецька О.Р. подала апеляційну скаргу, у якій просить постанову судді щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, а висновок суду першої інстанції про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП неправомірним.
Вказує, що матеріали справи не містять ні факту самого керування, ні зупинки транспортного засобу, а також ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, зокрема права на захист, що в свою чергу призвело до порушення його прав внаслідок порушення процедури огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
Зазначає, що суд першої інстанції неповно дослідив відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, не надав належну оцінку кожному доказу окремо, зокрема тому факту, що у ОСОБА_1 не відбиралось та не досліджувались біологічні зразки та не здійснено огляд відповідно до Інструкції, призвело до того, що суд прийшов до неправильного висновку внаслідок чого ухвалив незаконну постанову, яка підлягає скасуванню.
Зауважує, що долучені ОСОБА_1 результати дослідження, які він здійснив майже одразу після проведення освідування в медичному закладі, до якого був доставлений працівниками поліції, судом не взялись до уваги з тих підстав, оскільки час забору матеріалу зазначено о 11 год 15 хв.
У судові засідання апеляційної інстанції, які були призначені на 07.07.2026, 13.07.2026 особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду не з`явився. Натомість захисник адвокат Білецька О.Р. вдруге клопотала про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 виявляє бажання бути присутнім в судовому засіданні, щоб особисто надати суду свої пояснення з приводу обставин, які мали місце 04.11.2025.
Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, жодних документів на підтвердження поважності причини, захисником Білецькою О.Р. долучено не було. 
Відкладаючи справу, суд сприяв у реалізації права на участь у судовому засіданні, однак таким правом учасник справи не скористався. Тому згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП суд вважає за необхідне провести розгляд справи у його відсутності.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі»№ 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Заслухавши виступ захисника адвоката Білецької О.Р. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 502942 від 04.11.2025(а.с.1); роздруківкою приладу “Драгер 6820”, результат огляду – 0,73‰ (а.с.2); відеозаписом події (а.с.7); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002282 від 04.11.2025, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с.5); рапортом працівника поліції від 04.11.2025 (а.с.6) та іншими матеріалами адміністративної справи у їх сукупності.
Підстав сумніватися у достовірності вищевказаних даних у суду немає.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04.11.2025 серії ЕПР1 № 502942 водій ОСОБА_1 , 04.11.2025 о 08 год 40 хв на автодорозі Тернопіль - Львів поворот в с. Гаї, Львівського району Львівської області, керував транспортним засобом “Volkswagen Golf” д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Стан на алкогольне сп`яніння зі згоди водія згідно чинного законодавства проводився у медичному закладі, результати огляду згідно медичного висновку лікаря 0,40 ‰. Даний водій перебуває в алкогольному сп`янінні, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним ПОГ СВГ ВП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області капітаном поліції М.Луків, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, за допомогою приладу «Drager ARSA-0308», результат – 0,73 ‰. У графі: «Результати огляду на стан сп`яніння» зазначено, що із результатом ОСОБА_1 не згідний. 
При цьому, з доданого до матеріалів справи відеозапису події, працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 до медичного закладу, оскільки останній не погодився з результатами даного огляду на місці події. В подальшому, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, результат тесту – 0,40 ‰, який перевищує гранично допустиму норму 0,2 проміле.
Відповідно до з п.3, п.4, п.15, п.16, п.20 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735та п.8, п.10, п.13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103: огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством; метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи; за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду; лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ.
Апеляційним судом встановлено, що за наслідками проведеного в закладі охорони здоров`я огляду, у відповідності до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5).
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5), за результатами проведеного лікарем КНП ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень» ОСОБА_3 , огляду у громадянина ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння.
Наведений вище висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 відповідає вимогам Інструкції, містить у собі усі необхідні до заповнення дані.
В даному випадку огляд особи на стан сп`яніння проводився лікарем в закладі охорони здоров`я, та жодних порушень порядку проведення такого огляду виявлено не було.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що висновки щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 про перебування його в стані алкогольного сп`яніння є недійсними і не можуть підтверджувати факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а відтак і вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки останній проходив огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, і обидва рази у нього виявлений стан алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта про те, що матеріали справи не містять факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд не бере до уваги та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення останнім відповідальності за скоєне. 
Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом  ОСОБА_1  є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.
Доводи апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 502942 від 04.11.2025 оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства, і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані якого узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Таким чином, безпідставним є посилання в апеляційній скарзі про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було, суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
З огляду на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив :
апеляційну скаргу захисника адвоката Білецької Орести Романівни залишити без задоволення.
Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 травня 2026 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук