ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/5010/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу №440/5010/26 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002" до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Волинської митниці, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000277/2 від 21.10.2025; 
визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002591 від 21.10.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень Митного кодексу України митний орган не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових митної вартості. На переконання позивача, декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну товару. Натомість, зазначені митницею у рішенні про коригування митної вартості зауваження та розбіжності, які стали підставою для витребування додаткових документів та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості. Позивач вважає, що зауваження митного органу були зроблені без будь-якого належного аналізу змісту наданих до митного оформлення документів.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/5010/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002" до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві на позовну заяву від 22.05.2026 представник відповідача проти позову заперечив та у його задоволенні просив відмовити з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000277/2 від 21.10.2025. Відповідач зазначив, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності. ТАк, відповідно графи 23 автотранспортної накладної від 16.10.2025 № б/н перевізником товару є RIO TRANS POLSKA Sp.z.o.o, що суперечить перевізнику, зазначеному в рахунку від 16.10.2025 №КЛ-0003250 – ТОВ "КЛЕВЕР ЛОДЖИСТІКС". Дане свідчить про наявність іншої особи, яка була залучена до поставки товару. Для підтвердження заявлених транспортних витрат по рахунку від 16.10.2025 №КЛ-0003250 не надано банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг. При цьому, належним підтвердженням суми оплати за транспортування товару у разі залучення сторонніх організацій є рахунки таких фактичних перевізників. Отже, у спірному випадку залишається непідтвердженою така складова митної вартості, як транспортні витрати. Рахунок від 16.10.2025 №КЛ-0003250 виданий на основі договору від 02.01.2025 №020125КЛ, проте договору на транспортно-експедиторське обслуговування не подано до митного оформлення. Заявка від 16.10.2025 №000012254 не містить підпису та штампу (за наявності) замовника послуг, проте дані реквізити, серед яких є підписи відповідальних осіб та інформація про сторони є обов`язковими. Дане може свідчити про надання до митного оформлення не повної або проміжної інформації, яка потребує доповнення. В специфікації на товар від 09.10.2025 № 61 вказано, що разом з вантажем надаються додаткові документи, серед яких є експортна декларація, проте копії митної декларації країни відправлення не подано до митного оформлення. Документ під кодом "3014" від 09.10.2025 № Б/Н містить інформацію від відправника. Інформацію від виробника товару декларантом не надано. Також, відповідно до VII статті ГАТТ прайс-лист повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу. Згідно п. 1.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.01.2023 № 180123 асортиментом продажу є товари: амінокислоти та мікроелементи, однак в прайс-листі відсутні перелічені позиції. Пунктом 2.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.01.2023 №180123 передбачено, що завантаження в транспортний засіб для відправки покупцеві включається до ціни товару, а отже витрати з навантажування товару понесені Продавцем товару, проте в довідці про транспортні витрати від 16.10.2025 №б/н зазначено, що вартість навантажувально-розвантажувальних робіт включена до вартості перевезення до кордону. В графі 21 ДМВ не зазначені додаткові витрати з навантажувально-розвантажувальних робіт, які були понесені під час перевезення товару, що свідчить про не включення даних витрат до митної вартості. Також, ці витрати не вказані серед наданих товарів (робіт, послуг), перелік яких зазначено в рахунку від 16.10.2025 № КЛ-0003250, інформації щодо вартості даних послуг не подано до митного органу. У зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСУР, а також у відповідності до вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України", ст.ст. 53, 54 Митного кодексу України декларанту запропоновано надати в 10-денний термін відповідні документи. Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару на вимогу митниці надано: 1) договір від 12.06.2025 №117/25; 2) договір від 02.01.2025 №020125КЛ; 3) заявку від 16.10.2025 з підписами сторін. Відповідно п. 2.1.2, 1.2, 4.2 договору від 12.06.2025 №117/25 Заявка є невід`ємною частиною договору, проте Заявки не подано до митного оформлення. Пунктом 4.1 договору від 02.01.2025 №020125КЛ передбачено, що винагорода експедитора не включає вартість послуг третіх осіб, залучених експедитором для виконання цього договору та заявок замовника, яка компенсується Замовником окремо. При цьому, для підтвердження заявлених транспортних витрат не подано банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг, адже згідно пункту 4.7 зазначеного договору оплата рахунків може здійснюватися й попередньою оплатою. Переліку запитуваних митницею документів не надано, листом від 21.10.2025 №1 повідомлено про відсутність інших додаткових документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів є підставою для коригування митної вартості, адже подані документи є недостатніми та такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації та унеможливлюють перевірку заявлених витрат. Таким чином, митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 21.10.2025 №UA205140/2025/000277/2, згідно якого митну вартість ввезеного позивачем товару визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МКУ на підставі цінової інформації наявної в митного органу в ЄАІС: товар 1 – на рівні 1,78 дол.США/кг (1,5243 євро/кг на дату заявленого декларантом курсу валют) за ЕМД від 17.06.2025 № UA205140/2025/038115.
Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. 
До суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 22.06.2026 у задоволенні клопотання представника Волинської митниці про розгляд справи № 440/5010/26 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Між ТОВ "Тандем-2002" (покупець, Україна) та Akcine bendrove "KAUNO GRUDAI" (Акціонерне товариство "КАУНАС ГРУДАЙ", продавець, Литва) укладено зовнішньоекономічний контракт №180123 від 18.01.2023, за умовами якого продавець продає, а покупець купляє - амінокислоти та мікроелементи (надалі Товар). Найменування Товару кожної партії Товару узгоджується сторонами в специфікації (п. 1.1 контракту).
Кількість Товару, назва Товару, загальна вартість Товару, умови поставки, що здійснюватиметься відповідно до контракту, вказуються в Додатках до контракту, які, з моменту підписання сторонами становлять невід`ємну частину контракту, та інвойсах (п. 1.2 контракту). 
Відповідно до пункту 2.1. контракту ціна на Товар вказується в додатках до контракту та дублюється в інвойсах. 
Ціна на Товар, що поставляється, згідно Статті 1 цього контракту, встановлюється в Євро (п. 2.2 контракту). 
Загальна вартість контракту визначається як вартість Товару, поставка якого здійснена протягом строку дії цього контракту (п. 2.3 контракту).
Згідно з пунктом 2.4 контракту ціни на Товар включають в себе: - вартість вихідних матеріалів та сировини; - вартість упаковки та витрачених розхідних матеріалів; - обробку Товару (маркування, переміщення, зберігання, перевалку та ін.) до завантаження в транспортний засіб для відправки Покупцеві відповідно до базису поставки; - завантаження в транспортний засіб для відправки Покупцеві; - підготовку та відправку остаточних супроводжуючих документів; - всі інші витрати, пов?язані з ліцензуванням виробництва, витратами на продаж Товару, маркетинговими дослідженнями і таке інше; - витрати, пов?язані з митним оформленням товару для відправки його на адресу Покупця; - інші витрати, передбачені узгодженими Сторонами умовами поставки. 
Поставка здійснюється на умовах, зазначених в додатках згідно міжнародних правил "ІНКОТЕРМС" в редакції 2020 року. 
Відповідно до пункту 3.3 контракту при відправці Товару Продавець передає електронною поштою копії наступних документів: інвойсу; CMR; сертифікату якості; сертифікат походження, якщо це вимагається специфікацією; ветеринарний сертифікат, якщо це вимагається специфікацією; пакувальний лист, з зазначенням ваги брутто / нетто для кожної відвантаженої позиції; експортної митної декларації; ветеринарний сертифікат; сертифікат Євро 1 (або прописати в інвойсі: "Експортер продукції, на яку поширюється цей документ (митне дозвіл N...), заявляє, що за винятком випадків, коли це явно вказано, ці товари є товарами преференційного походження ЄС)"; оригінали або оригінальні копії зазначених вище доку ментів повинні бути доставлені разом з Товаром. Про те, які документи необхідно надати разом з вантажем, йдеться в додатках.
Пунктом 6.1 контракту передбачено, що розрахунки за Товар, що постачається по цьому контракту, проводяться шляхом прямого банківського переказу на розрахунковий рахунок продавця. Умови оплати узгоджуються Сторонами окремо у специфікаціях/додатках. 
Цей контракт вступає в силу з моменту його підписання і діє строком до 31.12.2023, але в будь-якому випадку цей контракт діє до повного виконання Сторонами взятих на себе за цим контрактом обов`язків. За згодою сторін термін дії контракту може бути пролонговано. 
З метою здійснення господарської операції між покупцем та продавцем було укладено специфікацію на товар Додаток №61 від 09.10.2025 до контракту №180123 від 18.01.2023 щодо продажу товару - твердий пальмовий стеарин HARD PALM STEARIN (OPTIMAX BP-100) Palmitic acid 70% в кількості 22 тонни вартістю 29 260,00 Євро, в якій було визначено наступні умови оплати: 100% - передоплата. Поставка на умовах FCA, Каунас, Алітус, Литва (Інкотермс 2020). 
В Додатку (специфікації) №61 від 09.10.2025 та інвойсі (рахунку-фактурі) №KGP0970160 від 16.10.2025 сторонами узгоджено умови постачання твердого пальмового стеарину FCA Каунас, Алітус, Литва, згідно з Інкотермс 2020 у кількості 22 т за загальною ціною 29 260,00 євро.
Продавцем поставлено узгоджену кількість Товару на вказаних умовах, нa підтвердження чого продавцем було надано оригінал рахунку-фактури (інвойсу) №KGP 0970160 від 16.10.2025, оригінал пакувального листа, сертифікат аналізу від 15.04.2025, декларацію про походження товару (Declaration of origin) №KGP0970160 16.10.2025, оригінал транспортної накладної CMR б/н від 16.10.2025.
20.10.2025 декларантом позивача подано до Волинської митниці електронну митну декларацію за №25UA205140064986U1, у якій для митного оформлення задекларовано вищевказаний товар. 
Митна вартість товару визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту). 
Митна вартість товару, яка розрахована декларантом у ЕМД №25UA205140064986U1 від 20.10.2025 становить: 1 470 787,82 гривень (вказана в графі 47 ЕМД), курс євро: 48,7624 (відповідно до графи 23 ЕМД, розрахунок митної вартості декларанта: інвойсна вартість товару (графа 42 ЕМД) 29 260.00 євро х 48,7624 + транспортні витрати до кордону України (довідка №1 експедитора) 44 000 грн = 1 470 787,82 гривень).
Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом до митного оформлення разом із декларацією №25UA205140064986U1 від 20.10.2025 було надано наступні документи:
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №180123 від 18.01.2023; 
- доповнення до контракту: Додаткова угода №l від 19.01.2023, Додаткова угода №2 від 17.10.2023, Додаткова угода №3 від 15.12.2023, Додаткова угода №5 від 28.12.2024 та Додаток (специфікація) №61 від 09.10.2025; 
- рахунок-фактура (інвойс) №KGP0970160 від 16.10.2025;
- пакувальний лист (Packing list) №1 від 16.10.2025;
- автотранспортна накладна (CMR) б/н від 16.10.2025;
- декларація про походження товару №KGP0970160 від 16.10.2025 та супровідний документ Т1 №25LTKR5000017158K2 від 16.10.2025;
- сертифікат аналізу від 15.04.2025; 
- банківський платіжний документ №78 від 13.10.2025;
- договір про перевезення №000012254 від 16.10.2025;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №КЛ-0003250 від 16.10.2025 та довідка про транспортні витрати б/н від 16.10.2025;
- прайс-лист виробника б/н від 09.10.2025;
- договір про надання послуг митного брокера №317 від 30.01.2024.
Однак, митний орган повідомив декларанта про те, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв?язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності: - відповідно графи 23 автотранспортної накладної від 16.10.2025 №б/н перевізником товару є RIO TRANS POLSKA Sp.z.о.о., що суперечить перевізнику, зазначеному в рахунку від 16.10.2025 №КП-0003250 - ТОВ "КЛЕВЕР ЛОДЖИСТІКС". Дане свідчить про наявність іншої особи, яка була залучена до поставки товару. Для підтвердження заявлених транспортних витрат по рахунку від 16.10.2025 №KЛ-0003050 не надано банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг; - рахунок від 16.10.2025 №КЛ-0003250 виданий на основі договору від 02.01.2025 №020125КЛ, проте договору на транспортно-експедиторське обслуговування не подано до митного оформлення; - заявка від 16.10.2025 №0000012254 не місить підпису та штампу (за наявності) замовника послуг, проте дані реквізити, серед яких є підписи відповідальних осіб та інформація про сторони є обов?язковими. Дане може свідчити про надання до митного оформлення не повної або проміжної інформації, яка потребує доповнення; - в специфікації на товар від 09.10.2025 №61 вказано, що разом з вантажем надаються додаткові документи, серед яких є експортна декларація, проте копії митної декларації країни відправлення не подано до митного оформлення; - документ під кодом "3014" від 09.10.2025 №Б/Н містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не наданою. Також відповідно до VІІ статті ГАТТ прайс-лист повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу. Згідно п. 1.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.01.2023 №180123 асортиментом продажу є товари: амінокислоти та мікроелементи, однак в прайс-листі відсутні перелічені позиції; - пунктом 2.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.01.2023 №180123 передбачено, що завантаження в транспортний засіб для відправки покупцеві включається до ціни товару, а отже витрати з навантажування товару понесені Продавцем товару, проте в довідці про транспортні витрати від 16.10.2025 №б/н зазначено: "вартість навантажувально-розвантажувальних робіт включена до вартості перевезення до кордону". В графі 21 ДМВ не зазначені додаткові витрати з навантажувально-розвантажувальних робіт, які були понесені під час перевезення товару, що свідчить про не включення даних витрат до митної вартості. Також, ці витрати не вказані серед наданих товарів (робіт, послуг), перелік яких зазначено в рахунку від 16.10.2025 №КЛ-0003250, інформації щодо вартості даних послуг не подано до митного органу. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно. Згівдно статті 54 МКУ митниця під час здійснення контролю правильності визначення митої вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеною особою документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. У зв?язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товаріва не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності декларанту необхідно згідно ст. 53 та ст. 54 МКУ в 10-ти денний термін надати: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов?язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов?язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) транспортні (перевізні) документи; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг; 8) копію митної декларації країни відправлення; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару на вимогу митниці надано: 1) договір від 12.06.2025 №117/25; 2) договір від 02.01.2025 №020125КЛ; 3) заявку від 16.10.2025 з підписами сторін. 
При цьому, листом від 21.10.2025 №1 позивач повідомив митний орган про відсутність інших додаткових документів.
21.10.2025 відповідачем було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000277/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002591.
У графі 33 спірного рішення, окрім зазначених раніше у повідомленні митного органу обставин, додатково зазначено про те, що відповідно п. 2.1.2, 1.2. 4.2 договору від 12.06.2025 №117/25 Заявка є невід?ємною частиною договору, проте Заявки не подано до митного оформлення. Пунктом 4.1 договору від 02.01.2025 №020125КЛ передбачено, що винагорода експедитора не включає вартість послуг третіх осіб, залучених експедитором для виконання цього договору та заявок замовника, яка компенсується Замовником окремо. Враховуючи вище для підтвердження заявлених транспортних витрат не подано банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг, адже згідно пункту 4.7 зазначеного договору оплата рахунків може здійснюватися й попередньою оплатою. Переліку запитуваних митницею документів не надано, листом від 21.10.2025 №1 повідомлено про відсутність інших додаткових документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів є підставою для коригування митної вартості, адже подані документи є недостатніми та такими, що у своїй сукупності не спростовують об?єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації та унеможливлюють перевірку заявлених витрат. За умови надання, згідно ч. 3 ст. 53 МКУ документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об?єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню (в тому числі складових митної вартості) і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв?язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, також вимогами ч. 6 ст. 54 МКУ передбачено, що у зв?язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме, методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. У зв?язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв?язку з спрацюванням ризиків АСУР, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. На виконання вимог Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості поварів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор", а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Мину вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: товар 1 - на рівні 1,78 дол. США/кг (1,5243 євро/кг на дату заявленого декларантом курсу валют) за ЕМД від 17.06.2025 №UA205140/2025/038115. За основу для коригування митної вартості взято вартість товару "Промислові монокарбонові жирні кислоти: - Hard Palm Stearin (OPTYMAX BP-100)Palmіtic Acid 70% - 22000 кг. Використовується для балансування раціонів с/г тварин... Торгова марка: ОРТУМАХ ВР-100 Виробник: "PT SARI DUMAI OLEO. ID" з врахуванням обсягу ввезеної партії товару, країна походження - ID та час експорту якого є максимально наближеним до часу експорту оцінюваного товару. Імпорт було здійснено на умовах поставки FCA LT Alytus, згідно договору (Контракту) від 18.01.2023 №180123, укладеного між АВ "Kauno Grudai" та ТОВ "Тандем-2002". Коригування на обсяг партії та умови поставки митним органом не здійснювалося.
Не погоджуючись із прийнятим митницею рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, ТОВ "Тандем-2002" звернулося до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно із частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту) та щодо суми транспортних витрат.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із ЕМД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №180123 від 18.01.2023; - доповнення до контракту: Додаткова угода №l від 19.01.2023, Додаткова угода №2 від 17.10.2023, Додаткова угода №3 від 15.12.2023, Додаткова угода №5 від 28.12.2024 та Додаток (специфікація) №61 від 09.10.2025; - рахунок-фактура (інвойс) №KGP0970160 від 16.10.2025; - пакувальний лист (Packing list) №1 від 16.10.2025; - автотранспортна накладна (CMR) б/н від 16.10.2025; - декларація про походження товару №KGP0970160 від 16.10.2025 та супровідний документ Т1 №25LTKR5000017158K2 від 16.10.2025; - сертифікат аналізу від 15.04.2025; - банківський платіжний документ №78 від 13.10.2025; - договір про перевезення №000012254 від 16.10.2025; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №КЛ-0003250 від 16.10.2025 та довідка про транспортні витрати б/н від 16.10.2025; - прайс-лист виробника б/н від 09.10.2025; - договір про надання послуг митного брокера №317 від 30.01.2024.
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню. 
Відповідачем в оскаржуваному рішення зазначено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та відмічено наступні зауваження:
- заявка від 16.10.2025 №000012254 не містить підпису та штампу (за наявності) замовника послуг;
- договору на транспортно-експедиторське обслуговування не подано до митного оформлення;
- в специфікації на товар від 09.10.2025 №61 вказано, що разом з вантажем надаються додаткові документи, серед яких є експортна декларація, проте копії митної декларації країни відправлення не подано до митного оформлення;
- документ під кодом "3014" від 09.10.2025 №Б/Н містить інформацію від відправника; інформацію від виробника товару декларантом не надано; відповідно до VII статті ГАТТ прайс-лист повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу; згідно п. 1.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.01.2023 №180123 асортиментом продажу є товари: амінокислоти та мікроелементи, однак в прайс-листі відсутні перелічені позиції;
- пунктом 2.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.01.2023 №180123 передбачено, що завантаження в транспортний засіб для відправки покупцеві включається до ціни товару, а отже витрати з навантажування товару понесені Продавцем товару, проте в довідці про транспортні витрати від 16.10.2025 №б/н зазначено: "вартість навантажувально-розвантажувальних робіт включена до вартості перевезення до кордону";
- в графі 21 ДВМ не зазначені додаткові витрати з навантажувально-розвантажувальних робіт, які були понесені під час перевезення товару, що свідчить про не включення даних витрат до митної вартості. Також, ці витрати не вказані серед наданих товарів (робіт, послуг), перелік яких зазначено в рахунку від 16.10.2025 №КЛ-0003250, інформації щодо вартості даних послуг не подано до митного органу.
Вказані аргументи митниці суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Так, щодо зауважень митниці про те, що заявка від 16.10.2025 №000012254 не містить підпису та штампу (за наявності) замовника послуг, а також про те, що договору на транспортно-експедиторське обслуговування не подано до митного оформлення, то суд зазначає, що вказані документи була надіслані декларантом при подальшому листуванні у відповідь на вимогу митниці про надання додаткових документів, про що зазначено безпосередньо у оскаржуваному рішенні. 
З приводу зауваження митниці про те, що в специфікації на товар від 09.10.2025 №61 вказано, що разом з вантажем надаються додаткові документи, серед яких є експортна декларація, проте копії митної декларації країни відправлення не подано до митного оформлення, суд враховує, що під час митного оформлення декларантом надано транзитну декларацію (Т1), яка є належним документом країни відправлення (Литва).
При цьому, згадка "експортної декларації" у Специфікації є загальним терміном для супровідних митних документів, що повністю заміщується наданою декларацією Т1.
Відправник товару надає митний документ залежно від обраної митної процедури в країні відправлення. 
У разі оформлення експорту оформлюється експортна митна декларація, тоді як у разі поміщення товару під процедуру митного транзиту використовується транзитна декларація Т1.
Зазначені документи є альтернативними за своїм призначенням та не оформлюються одночасно в межах однієї митної процедури.
Верховним Судом сформована стала та послідовна судова практика, висновки якої, якщо їх систематизувати, зводяться до того, що обов?язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов?язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов?язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено. Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об?єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив у ряді постанов, а саме, від 30.01.2018 у справі №804/16980/14, від 06.02.2018 у справі №815/2013/15, від 22.01.2019 у справі №815/6794/17, від 18.12.2019 у справі №160/8775/18, від 17.04.2018 у справі №815/329/17, від 15.06.2021 у справі №804/2584/16, від 15.05.2018 у справі №820/3881/17.
При цьому, суд наголошує, що експортна декларація країни відправлення (EX) не є первинним документом підтвердження митної вартості товару, а відтак не може підтверджувати заявлену позивачем митну вартість товару.
Отже, її відсутність не впливає на повноту визначення митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція щодо безпідставності витребування та посилань на інформацію митної декларації країни відправлення, як на підставу коригування митної вартості, викладена Верховним Судом у постановах від 15.02.2024 у справі №815/5838/17, від 11.09.2023 у справі №815/5414/16.
Щодо зауважень митниці до наданого до митного оформлення прайс-листа б/н від 09.10.2025 (документ під кодом "3014" від 09.10.2025 №Б/Н містить інформацію від відправника; інформацію від виробника товару декларантом не надано; відповідно до VII статті ГААТ прайс-лист повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу; згідно п. 1.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.01.2023 №180123 асортиментом продажу є товари: амінокислоти та мікроелементи, однак в прайс-листі відсутні перелічені позиції), то суд вказує, що декларантом на вимогу митниці разом з листом було надано прайс-лист виробника.
Поряд з цим, до переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
При цьому, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-лист виробника, а й інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, до яких, зокрема можна віднести й прайс-лист продавця товару.
В постанові від 23.10.2020 у справі №810/690/17 Верховний Суд виснував, що прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців. Жодний нормативний акт, зокрема, міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. 
Аналогічний за змістом висновок також викладено Верховним Судом і у постанові від 08.12.2022 у справі №420/2792/19, де акцентовано, що наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження митної вартості товарів.
Відтак, за висновками суду у цій справ, такі документи як "прайс-листи" складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару прайс-листів чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.
Таким чином, відомості, наведені у прайс-листах виробника товару, не мають імперативного характеру, а, отже, у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.
При цьому, наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів, зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
З приводу посилань митного органу у спірному рішенні на те, що пунктом 2.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.01.2023 №180123 передбачено, що завантаження в транспортний засіб для відправки покупцеві включається до ціни товару, а отже витрати з навантажування товару понесені Продавцем товару, проте в довідці про транспортні витрати від 16.10.2025 №б/н зазначено: "вартість навантажувально-розвантажувальних робіт включена до вартості перевезення до кордону", а також на те, що в графі 21 ДВМ не зазначені додаткові витрати з навантажувально-розвантажувальних робіт, які були понесені під час перевезення товару, що свідчить про не включення даних витрат до митної вартості. Також, ці витрати не вказані серед наданих товарів (робіт, послуг), перелік яких зазначено в рахунку від 16.10.2025 №КЛ-0003250, інформації щодо вартості даних послуг не подано до митного органу, суд вважає за доцільне зазначити наступне. 
Відповідно до статті А2 Інкотермс - 2020 продавець зобов`язаний поставити товар перевізнику або іншій особі, які призначені покупцем, в узгодженому пункті, якщо такий є, в названому місці або забезпечити надання товару, поставленого у такий спосіб.
Продавець має поставити товар в узгоджену дату або в час, в межах узгодженого періоду, про який повідомив покупець згідно зі статтею В10 (b) або якщо такий час не повідомляється то в кінці узгодженого періоду.
Поставка вважається здійсненою також: а) коли товар завантажений на транспортний засіб наданий покупцем, якщо названим місцем є приміщення або б) у будь-якому іншому разі, коли товар надано у розпорядження перевізника чи іншої особи, які призначені покупцем, на транспортному засобі продавця і готовим до розвантаження.
Отже, за правилами Інкотермс-2020 поставка на умовах FCA або Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець передасть товар, що пройшов митне очищення для експорту, вказаному покупцем перевізнику в зазначеному місці. Відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому витрати на навантаження товару на транспортний засіб у пункті відправлення несе продавець, а не покупець. Витрати ж на основне перевезення до місця ввезення на митну територію України дійсно покладаються на покупця.
Отже, підсумовуючи наведене слід відмітити, що витрати на навантаження товару у пункті відправлення (м. Алітус) покладаються саме на продавця - AB "KAUNO GRUDAI" (Литва), та вже включені у вартість товару, тоді як покупець ТОВ "Тандем-2002" не несе таких витрат до моменту передачі товару перевізнику.
Так, згідно з умовами поставки FCA (згідно з Інкотермс 2020) та відповідно до п. 2.4 Контракту №180123 від 18.01.2023 обов?язок щодо завантаження товару у транспортний засіб покладається на Продавця. 
Вартість цих робіт уже включена до ціни товару, що підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) №КЛ-0003250 від 16.10.2025, наданими декларантом під час розмитнення. 
Як пояснив позивач у позовній заяві, у довідці про транспортні витрати №б/н від 16.10.2025 фраза про включення навантажувально-розвантажувальних робіт до вартості фрахту є технічною опискою експедитора, який організовував перевезення вказаного товару через використання стандартного шаблону документа. 
При цьому, на підтвердження відсутності додаткових витрат та для усунення розбіжностей декларантом надано відкориговану довідку про транспортні витрати від перевізника, в якій зазначено вартість витрат по перевезенню вантажу автомашиною РР4118Р/РО5YU57 по маршруту Алітус (Литва) - Ягодин (Україна) в сумі 44000,00 грн.
Поряд з цим, надано також лист-роз?яснення від перевізника ТОВ "КЛЕВЕР ЛОДЖИСТІК", у якому останній підтверджує фактичне допущення технічної помилки.
Пунктом 6 частини 2 статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 звернув увагу, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.
Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Вказана позиція Верховного Суду є сталою та не зазнавала відступу. 
Таким чином, усі витрати на навантаження вже враховані у ціні, що була фактично сплачена за товар (графа 42 МД), а отже, додаткові нарахування у графі 21 ДМВ згідно зі ст. 58 МКУ не є обґрунтованими, оскільки це, зокрема, призвело б до подвійного нарахування тих самих витрат, які вже сплачені у складі ціни товару.
Стосовно тверджень митного органу в оскаржуваному рішенні про те, що відповідно графи 23 автотранспортної накладної від 16.10.2025 №б/н штамп та підпис перевізника зазначений RIO TRANS POLSKA Sp.z.o.o, що суперечить перевізнику, зазначеному в рахунку від 16.10.2025 №КЛ-0003250 – ТОВ "КЛЕВЕР ЛОДЖИСТІКС"; дане свідчить про наявність іншої особи, яка була залучена до поставки товару; для підтвердження заявлених транспортних витрат по рахунку від 16.10.2025 №KЛ-0003050 не надано банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг; рахунок від 16.10.2025 №КЛ-0003250 виданий на основі договору від 02.01.2025 №020125КЛ, проте договору на транспортно-експедиторське обслуговування не подано до митного оформлення, суд зазначає наступне. 
Так, на вимогу митниці до митного оформлення декларантом надавався договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 02.01.2025 №020125КЛ, укладений між ТОВ "КЛЕВЕР ЛОДЖИСТІК" (експедитор) та ТОВ "Тандем-2002" (замовник), за умовами якого експедитор за оплату та за рахунок замовника надає замовникові комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення імпортних, експортних, транзитних вантажів замовника (надалі іменованих "Вантажі"), в тому числі вантажів у контейнерах, а також збірних вантажів (надалі іменованих "Контейнери з вантажами") від місця, зазначеного замовником, до місця призначення різними видами транспорту за узгодженим із замовником маршрутом, включаючи організацію та забезпечення, залежно від маршруту: - розробки оптимального маршруту перевезення вантажів, контейнерів з вантажами замовника; - організація доставки (перевезення) вантажів і контейнерів з вантажами замовника автомобільним транспортом; - організація доставки (перевезення) вантажів, контейнерів з вантажами залізничним транспортом; - організація міжнародного авіаперевезення вантажів; - організація доставки (організація перевезення) контейнерів з вантажами замовника морським та/або річковим видом транспорту; - організація перевалки контейнерів з вантажами замовника з одного виду транспорту на інший на території портів, спеціалізованих контейнерних і складських терміналів, у тому числі: організація вантажно-розвантажувальних робіт та зберігання; - організація стафірування та консолідації вантажів у контейнери для подальшого відправлення зазначеним видом транспорту або розстафірування контейнерів з вантажем замовника; - організація надання третіми особами для замовника послуг, пов?язаних із сепаруванням, кріпленням/спецкріпленням вантажу в транспортному засобі; - організація страхування вантажів; - організація та сприяння в проведенні митного оформлення вантажів замовника/контейнерів з вантажами замовника під час перетину державного кордону України; - оплати від імені та за рахунок замовника всіх мит, зборів та інших обов?язкових платежів, пов?язаних з митним оформленням вантажів замовника; - організація та сприяння в документальному оформленні вантажу відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів, що діють у морських портах і на окремих видах транспорту; - організація та/або самостійне надання інших послуг, необхідність у яких може виникнути в ході організації та забезпечення комплексу вищезазначених послуг, у тому числі, але не обмежуючись, оформлення документів, контроль місцезнаходження вантажу, організація зберігання, зважування, сканування та ін. 
Отже, на виконання зазначеного договору експедитор ТОВ "КЛЕВЕР ЛОДЖИСТІК" правомірно залучив до безпосереднього здійснення перевезення третю особу, а саме, RIO TRANS POLSKA Sp.z.o.o, який виступав фактичним перевізником вантажу.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор має право залучати до виконання своїх зобов`язань інших осіб (перевізників), діючи при цьому як від свого імені, так і від імені клієнта. При цьому правовідносини між експедитором і залученим перевізником не впливають на належність виконання зобов`язань перед замовником та не створюють жодних суперечностей у первинних документах, що супроводжують перевезення.
Крім того, міжнародна автомобільна накладна (CMR) за своєю правовою природою є документом, що підтверджує факт прийняття вантажу до перевезення та його транспортування, і містить відомості саме про фактичного перевізника. Водночас, затверджена форма CMR, відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, не передбачає обов`язкового зазначення експедитора як особи, що організовує перевезення, але не здійснює його безпосередньо.
Таким чином, зазначення у CMR RIO TRANS POLSKA Sp.z.o.o. як перевізника повністю відповідає фактичним обставинам перевезення, тоді як зазначення у рахунку від 16.10.2025 №КЛ-0003250 ТОВ "КЛЕВЕР ЛОДЖИСТІКС" відображає саме особу, яка надавала експедиторські послуги.
При цьому, на підтвердження вищевказаного позивачем до матеріалів позовної заяви також надано копію договору від 12.06.2025 №117/25 на транспортно-експедиційне обслуговування і перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, укладеного між ТОВ "КЛЕВЕР ЛОДЖИСТІКС" (замовник) та RIO TRANS POLSKA Sp.z.o.o. (перевізник). 
Відтак, доводи митного органу щодо відсутності документального підтвердження перевізника та відповідальної сторони за перевезення є необґрунтованими, формальними та не можуть слугувати підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Таким чином, подані декларантом документи у своїй сукупності містять достовірні відомості щодо загальної вартості транспортування, узгоджуються між собою, підтверджують реальні витрати, понесені у зв`язку з перевезенням товару та не містять розбіжностей, які могли б вплинути на визначення митної вартості.
Відтак, висновок митного органу про подання декларантом недостовірних відомостей є необґрунтованим, зробленим без урахування змісту та взаємозв`язку наданих документів, а також без оцінки їх правової природи, що свідчить про формальний підхід до здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів.
З урахуванням наведеного, висновки у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведених розрахунків митної вартості, зазначених у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Таким чином, доводи митного органу про наявність істотних розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи та суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Можливість поставки товару іншим покупцям за більшою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а спирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Сам факт здійснення митого оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митною органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 у справі № 809/1469/16.
Таким чином, суд зазначає, що прийняте Волинською митницею рішення про коригування митної вартості товару є протиправним та підлягає скасуванню.
Як було зазначено вище, за митною декларацією №25UA205140064986U1 від 20.10.2025 позивачу було відмовлено у митному оформленні товару шляхом винесення картки відмови №UA205140/2025/002591 від 21.10.2025.
Відповідно до статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом, рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Пунктами 7.1., 7.2. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 передбачено, що у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Враховуючи, що спірна картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару, яке підлягає скасуванню, то її також слід визнати протиправною та скасувати.
Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 6654,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №654 від 22.04.2026.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 6654,00 грн.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд
У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" (вул. Вокзальна, 6 А, м. Полтава, Полтавська область, 36009, код ЄДРПОУ 32081777) до Волинської митниці (вул. Призалізнична, 13, с. Римачі(з), Волинська область, 44350, код ЄДРПОУ 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 21.10.2025 №UA205140/2025/000277/2.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.10.2025 №UA205140/2025/002591. 
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у розмірі 6654,00 грн (шість тисяч шістсот п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л.М. Петрова