КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №370/3783/25 | Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3640/2026 |
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 , 
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025116210000147по обвинуваченню: 
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Макарівського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Макарівського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2, ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
По справі вирішено питання про речові докази та судові витрати.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 19 листопада 2025 року близько 17 години, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 проживає сама, а також є особою похилого віку та погано самостійно пересувається, прийшов до її домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , з метою крадіжки продуктів харчування.
Після того, як ОСОБА_7 переконався, що на подвір`ї нікого немає, він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з мотивів неповаги до чужого права власності та права на приватне життя, підійшов до житлового будинку, двері до якого були замкнені зсередини на гачок, порушуючи ст.30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла, а саме: не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за мотивованим рішенням суду, без дозволу та всупереч волі власниці, силоміць смикнув па себе двері, вирвавши гачка, на який вони були зачинені з середини.
Суд дійшов висновку, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченеч.1 ст.162 КК України,а саме незаконне проникнення до житла.
В поданій апеляційній скарзі прокурор Макарівського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_9 не оспорюючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання. 
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що вироком Макарівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року  ОСОБА_7  засуджений за ч.1 ст.162 КК України до обмеження волі строком 1 рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Нове кримінальне правопорушення, яке судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, ОСОБА_7 вчинив 19 листопада 2025 року,тобто під час іспитового строку, встановленого йому за попереднім вироком.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції повинен був призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України, тобто повністю чи частково приєднати до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутого покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року, однак цього не зробив, тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.
Крім цього, як вважає прокурор, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_7 винуватим за ч.1 ст.162 КК України, не в повній мірі надав оцінку суспільної небезпечності особи ОСОБА_7 , який вчинив інкриміноване правопорушення після засудження його за аналогічне кримінальне правопорушення, вчинене під час іспитового строку. 
Суд також не врахував наявність обставин, що обтяжують покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким та призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст.71 КК України призначити ОСОБА_7 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року, покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. 
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, оскаржуваний вирок ухвалений в спрощеному провадженні на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №12025116210000147 по обвинуваченню  ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.
Суд першої інстанції, перевіривши обвинувальний акт, встановив, що під час досудового розслідування обвинувачений  ОСОБА_7 , у присутності свого захисника  ОСОБА_8 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини. За таких обставин суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.2 ст.381 КПК України.
Встановлені судом фактичні обставини учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому апеляційною інстанцією у відповідності до положень ст.404 КПК України в цій частині не перевіряються.
Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи  ОСОБА_7 за ч.1 ст.162 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо. Згідно довідок закладів охорони здоров`я за місцем проживання на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває. 
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів погоджується з призначеним  ОСОБА_7 покаранням у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Разом з цим, враховуючи наявність обставин, що обтяжують покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, вчинення обвинуваченого нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, встановленого йому за попереднім вироком, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, за відсутності передбачених законом підстав ухвалив рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду про застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням ухвалене за відсутності передбачених для цього законних підстав, що свідчить про неправильне застосування кримінального закону та істотні порушення кримінального процесуального закону.
Обґрунтованими є також доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції норм кримінального закону України при призначенні покарання за сукупністю вироків. 
Відповідно до положень статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як вбачається із матеріалів провадження,  ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2025 за ч. 1 ст. 162 КК України до обмеження волі строком 1 рік та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік (а.с. 75).
В період невідбутого покарання за попереднім вироком  ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення, а тому остаточне покарання йому необхідно призначити за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України. 
За наведених обставин колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок в частині призначеного покарання, призначити  ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.71 КК України призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року,у виді обмеження волі на строк 2 роки і 1 місяць.
З цих підстав апеляційна скарга прокурора Макарівського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.
У відповідності до ч.1 ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування вироку з ухваленням нового.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Макарівського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Макарівського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року, ухвалений щодо  ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити  ОСОБА_7  зач.1 ст.162 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.71 КК України призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року, у виді обмеження волі на строк 2 роки і 1 місяць.
В решті вирок суду залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі. 
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення. 
Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення. 
Судді:

________________ ________________ ________________ ОСОБА_2  ОСОБА_3 ОСОБА_4