154/2406/26 
2/154/1474/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
12 серпня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області
у складі: головуючого — судді Вітера І.Р.,
з участю секретаря судового засідання Баранюк О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, —
ВСТАНОВИВ:
11 червня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» (далі — ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 52 633,25 гривень.
Стислий виклад позовних вимог.
Позов обґрунтовано тим, що 16 листопада 2018 року між Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-147808, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 30 000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 50,39 % річних та кінцевим строком повернення до 15 листопада 2023 року.
Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконував узятих на себе договірних зобов`язань, унаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором.
25 червня 2021 року між АТ «КРЕДОБАНК» та ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами № 250621/1, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № CL-147808 від 16 листопада 2018 року.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань та набуття права вимоги за кредитним договором, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 52 633,25 гривень, яка складається із:
-29 010,00 гривень — заборгованості за кредитом;
-23 623,25 гривень — заборгованості за процентами.
Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу.
Процесуальні дії та рішення у справі.
Ухвалою суду справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Правом на подання відзиву та доказів на спростування заявлених позовних вимог не скористався. Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не подав.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення.
За умов, визначених статтею 280 ЦПК України, з огляду на належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, його повторну неявку без повідомлення причин, неподання відзиву та відсутність заперечень позивача, суд постановив провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом за доказами сторін.
16 листопада 2018 року між Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-147808.
Відповідно до пункту 1 договору банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання, а позичальник — використати кредит за визначеним договором призначенням, повернути його, сплатити проценти та інші передбачені договором платежі.
Згідно з пунктами 2.1–2.3 договору сума кредиту становила 30 000,00 гривень, датою його видачі визначено 16 листопада 2018 року, строк кредитування — 60 місяців, до 15 листопада 2023 року включно.
За умовами пункту 2.4 договору позичальник доручив банку перерахувати кредитні кошти:
- 14 759,55 гривень — на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «КРЕДОБАНК»;
- 15 240,45 гривень — для погашення заборгованості позичальника перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором SAMDN50000017125188 від 12 листопада 2007 року шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Пунктом 3.1 договору передбачено надання кредиту в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, зазначеним у пункті 2.4 договору.
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за ставкою 50,39 % річних. Проценти нараховуються щомісячно на суму заборгованості за кредитом методом «факт/360», виходячи з фактичної кількості днів у місяці та умовної кількості 360 днів у році, з дня видачі кредиту до дня його повернення в повному обсязі.
Згідно з пунктами 4.4–4.6 договору загальні витрати позичальника за кредитом становили 53 664,28 гривень, реальна річна процентна ставка — 63,8 %, а загальна вартість кредиту для позичальника — 83 664,28 гривень.
Пунктом 2.10 договору передбачено, що комісія за видачу кредиту становить 0,00 гривень, а плата за відкриття поточного рахунку та випуск банківської платіжної картки — 200,00 гривень одноразово в день укладення відповідного договору.
Відповідно до пунктів 6.1–6.3 договору позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в порядку та строки, передбачені договором і графіком платежів, шляхом сплати 60 щомісячних ануїтетних платежів. Розмір щомісячного платежу визначено в сумі 1 391,00 гривень, при цьому перший та останній платежі могли відрізнятися за розміром. Щомісячні платежі включали погашення частини основної суми кредиту та сплату процентів за користування кредитом.
Додатком № 1 до кредитного договору визначено графік платежів на період із 16 грудня 2018 року до 15 листопада 2023 року. Графіком передбачено 59 платежів по 1 391,00 гривень та останній платіж у розмірі 1 395,28 гривень. Загальна сума платежів за графіком становила 83 464,28 гривень, із яких 30 000,00 гривень спрямовувалися на погашення основної суми кредиту, а 53 464,28 гривень — на сплату процентів. Окремо передбачено одноразову плату за відкриття поточного рахунку та випуск банківської платіжної картки в розмірі 200,00 гривень.
Пунктом 6.6 договору встановлено черговість погашення заборгованості: спочатку прострочені проценти та прострочена основна сума кредиту; далі поточні проценти й поточна основна сума кредиту; після цього прострочені та поточні комісії й інші платежі, неустойка та платежі з дострокового повернення кредиту.
Згідно з пунктом 7.1 договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позичальник мав сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення. Розмір пені за кожним простроченим грошовим зобов`язанням обмежено 15 % суми такого зобов`язання.
Кредитний договір та графік платежів містять підписи представника банку і ОСОБА_1 .
Того ж дня ОСОБА_1 надано паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено суму кредиту 30 000,00 гривень, строк кредитування 60 місяців, процентну ставку 50,39 % річних, реальну річну процентну ставку 63,8 %, загальні витрати за кредитом у розмірі 53 664,28 гривень та орієнтовну загальну вартість кредиту в розмірі 83 664,28 гривень. Паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Надання кредитних коштів підтверджується меморіальними ордерами АТ «КРЕДОБАНК» від 16 листопада 2018 року.
Згідно з меморіальним ордером № 64719153 від 16 листопада 2018 року з позичкового рахунку № НОМЕР_2 перераховано 14 759,55 гривень із призначенням платежу: надання кредиту ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору № CL-147808 від 16 листопада 2018 року.
Відповідно до меморіального ордера № 64719117 від 16 листопада 2018 року з позичкового рахунку № НОМЕР_2 перераховано 15 240,45 гривень для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № SAMDN50000017125188 від 12 листопада 2007 року.
Загальна сума коштів, перерахованих АТ «КРЕДОБАНК» на виконання кредитного договору № CL-147808 від 16 листопада 2018 року, становила 30 000,00 гривень.
Виписка АТ «КРЕДОБАНК» за особовим рахунком № НОМЕР_3 за період із 16 листопада 2018 року до 24 червня 2021 року відображає видачу кредитних коштів у загальній сумі 30 000,00 гривень та внесення ОСОБА_1 коштів на погашення заборгованості за кредитним договором № CL-147808.
За період із 14 грудня 2018 року до 16 травня 2019 року на погашення заборгованості за кредитним договором внесено кошти в загальній сумі 8 482,00 гривень. Із цієї суми банк спрямував 990,00 гривень на погашення основної суми кредиту, а решту коштів — на сплату процентів за користування кредитом.
Згідно з наданим розрахунком проценти за користування кредитом нараховувалися за період із 16 листопада 2018 року до 24 червня 2021 року за ставкою 50,39 % річних із застосуванням методу «факт/360».
У розрахунку зазначено, що станом на 24 червня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № CL-147808 становила 52 633,25 гривень, із яких: 29 010,00 гривень — заборгованість за основною сумою кредиту; 23 623,25 гривень — заборгованість за процентами; 0,00 гривень — заборгованість за комісіями.
В окремому розрахунку ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» станом на 04 лютого 2026 року зазначено, що після набуття права вимоги за договором факторингу № 250621/1 від 25 червня 2021 року платежі від відповідача не надходили, додаткові проценти, комісії та штрафні санкції позивачем не нараховувалися, а загальний розмір заборгованості залишився незмінним і становив 52 633,25 гривень.
25 червня 2021 року між АТ «КРЕДОБАНК» та ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» укладено договір факторингу № 250621/1, за яким до позивача перейшли права грошової вимоги за кредитними договорами, включеними до додатка № 1.
У додатку № 1 під порядковим номером 11397 зазначено ОСОБА_1 , кредитний договір № CL-147808 від 16 листопада 2018 року та загальну суму заборгованості 52 633,25 гривень, із яких 29 010,00 гривень — основна сума кредиту та 23 623,25 гривень — проценти.
Відповідно до платіжного доручення № 2 від 25 червня 2021 року ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» сплатило АТ «КРЕДОБАНК» передбачену договором факторингу ціну відступлення в загальному розмірі 7 151 000,00 гривень.
Повідомленням від 29 червня 2021 року № 921155 ОСОБА_1 повідомлено про заміну кредитора та перехід права вимоги за кредитним договором № CL-147808 до ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ».
13 серпня 2025 року ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» склало повідомлення-вимогу № 1454777, адресоване ОСОБА_1 , у якому вимагало погасити заборгованість за кредитним договором № CL-147808 у розмірі 52 633,25 гривень.
Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду.
Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з частинами першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона — боржник — зобов`язана вчинити на користь другої сторони — кредитора — певну дію, зокрема передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу й інших актів цивільного законодавства.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню в цей строк.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник є таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд встановив, що 16 листопада 2018 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-147808, який містить підписи обох сторін. За його умовами банк надав відповідачу кредит у розмірі 30 000,00 гривень строком на 60 місяців, до 15 листопада 2023 року, зі сплатою 50,39 % річних.
Умови щодо суми кредиту, строку кредитування, процентної ставки, порядку нарахування процентів, кількості й розміру щомісячних платежів та загальної вартості кредиту викладені безпосередньо у кредитному договорі, графіку платежів і паспорті споживчого кредиту. Ці документи підписані ОСОБА_1 , тому погодження ним істотних умов кредитування доведено належними письмовими доказами.
АТ «КРЕДОБАНК» виконало свої зобов`язання за договором і надало відповідачу кредит у повному погодженому розмірі. Видача коштів підтверджується меморіальними ордерами від 16 листопада 2018 року та випискою з особового рахунку: 14 759,55 гривень перераховано на поточний рахунок відповідача, а 15 240,45 гривень — за його дорученням на погашення заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Загальна сума цих операцій становила 30 000,00 гривень і повністю відповідала пункту 2.4 кредитного договору.
Виписка з особового рахунку містить відомості про видачу кредитних коштів, внесення відповідачем платежів та їх зарахування на погашення основного боргу і процентів. Виконання відповідачем частини платежів після укладення договору додатково підтверджує виникнення та фактичне виконання сторонами кредитних правовідносин.
У постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 Верховний Суд зазначив, що банківська виписка з рахунку позичальника, досліджена в сукупності з іншими доказами, може бути належним доказом видачі кредиту, руху коштів і розміру заборгованості.
Надана у цій справі виписка складена банківською установою, стосується безпосередньо кредитного договору № CL-147808, містить дати, суми та призначення здійснених операцій і узгоджується з меморіальними ордерами, умовами договору та розрахунком заборгованості. Суд визнає її належним і допустимим доказом виконання банком своїх зобов`язань та часткового виконання договору відповідачем.
Відповідач належним чином не виконав узятих на себе зобов`язань, припинив внесення передбачених графіком платежів та не повернув кредит і проценти в установлені договором строки. Кінцевий строк кредитування сплив 15 листопада 2023 року, однак непогашена заборгованість залишилася.
Згідно з розрахунком первісного кредитора станом на 24 червня 2021 року заборгованість за кредитним договором становила 52 633,25 гривень, із яких 29 010,00 гривень — неповернута основна сума кредиту та 23 623,25 гривень — несплачені проценти.
Нарахування процентів проведено за погодженою сторонами ставкою 50,39 % річних із застосуванням передбаченого договором методу «факт/360». Розрахунок містить періоди нарахування, залишок поточної і простроченої заборгованості, розмір процентної ставки, суми нарахованих процентів та враховані платежі відповідача. Його підсумкові показники узгоджуються з кредитним договором, графіком платежів, меморіальними ордерами та банківською випискою.
Позивач не нараховував відповідачу проценти, комісії, штрафи чи пеню після набуття права вимоги. Заявлена до стягнення сума відповідає розміру заборгованості, переданої первісним кредитором за договором факторингу.
Відповідач розрахунку заборгованості не спростував, контррозрахунку не подав, доказів здійснення інших платежів, повного або часткового погашення боргу чи неправильного врахування первісним кредитором сплачених коштів суду не надав. Тому встановлений письмовими доказами розмір заборгованості в сумі 52 633,25 гривень є доведеним.
Саме по собі неподання відповідачем відзиву або контррозрахунку не звільняє позивача від обов`язку доказування. Однак у цій справі позивач виконав покладений на нього статтями 12, 81 ЦПК України процесуальний обов`язок і підтвердив кожну істотну обставину сукупністю взаємопов`язаних письмових доказів. Відповідач цих доказів не спростував.
Щодо переходу права вимоги суд виходить із такого.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона — фактор — передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони — клієнта — за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи — боржника.
25 червня 2021 року АТ «КРЕДОБАНК» відступило ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» права грошової вимоги за кредитними договорами, включеними до додатка № 1 до договору факторингу № 250621/1. У цьому додатку зазначено ОСОБА_1 , кредитний договір № CL-147808 та заборгованість у загальному розмірі 52 633,25 гривень.
Виконання ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» обов`язку з фінансування підтверджується платіжним дорученням № 2 від 25 червня 2021 року про перерахування АТ «КРЕДОБАНК» ціни відступлення в розмірі 7 151 000,00 гривень. Отже, передбачена договором умова переходу прав грошової вимоги виконана.
Матеріалами справи також підтверджено направлення та вручення відповідачу повідомлення про заміну кредитора, а згодом — досудової вимоги про погашення заборгованості. Після одержання цих документів відповідач борг не погасив і доказів виконання зобов`язання первісному або новому кредитору не надав.
Таким чином, ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» набуло право вимагати від ОСОБА_1 виконання зобов`язань за кредитним договором № CL-147808 у тому обсязі, який існував на момент відступлення права вимоги.
Досліджені судом докази є взаємно узгодженими, у сукупності підтверджують укладення кредитного договору, надання відповідачу 30 000,00 гривень, часткове виконання ним зобов`язань, виникнення заборгованості в розмірі 52 633,25 гривень та перехід права вимоги до позивача. Доказів, які спростовують ці обставини, матеріали справи не містять.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» є доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі шляхом стягнення із ОСОБА_1 52 633,25 гривень заборгованості, яка складається з 29 010,00 гривень заборгованості за основною сумою кредиту та 23 623,25 гривень заборгованості за процентами.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із такого.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами першою — третьою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на професійну правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їхньої вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною. Для визначення розміру таких витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема договорів, рахунків та інших документів.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 07 жовтня 2021 року, довіреність на представництво його інтересів адвокатом, а також документи, що підтверджують статус адвоката.
Водночас зазначений договір має загальний характер і не містить погодженого розміру гонорару адвоката за надання правничої допомоги саме у цій справі. Позивач не подав замовлення або іншого документа, яким було б визначено вартість відповідних послуг, акта приймання-передачі наданої правничої допомоги, рахунку, детального опису виконаних адвокатом робіт чи іншого доказу, з якого можливо встановити обсяг наданих у цій справі послуг та суму, що була сплачена або підлягає сплаті позивачем.
Довіреність, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та договір про надання правової допомоги підтверджують повноваження представника і наявність договірних відносин між позивачем та адвокатським об`єднанням, однак самі по собі не підтверджують заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу — 7 894 грн 99 коп.
Саме лише зазначення відповідної суми в позовній заяві не є належним доказом фактичного понесення таких витрат або виникнення у позивача обов`язку їх сплатити.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 звернула увагу на необхідність розмежування зменшення витрат на професійну правничу допомогу за клопотанням іншої сторони та встановлення судом їхнього розміру і подальшого розподілу на підставі поданих доказів.
У цьому випадку суд не вирішує питання про зменшення заявлених позивачем витрат у зв`язку з їх неспівмірністю, а встановлює відсутність належних і достатніх доказів, які давали б можливість визначити їхній дійсний розмір. Тому неподання відповідачем клопотання про зменшення витрат не звільняє позивача від установленого статтями 12, 81, 137, 141 ЦПК України обов`язку довести обставини, на які він посилається.
За таких обставин підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 7 894 грн 99 коп. витрат на професійну правничу допомогу суд не вбачає.
Разом із тим сплата позивачем судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 662 грн 40 коп. підтверджується платіжною інструкцією № 5983, виконаною 08 червня 2026 року, в якій зазначено призначення платежу, сторони та суд, до якого подано позов.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2 662 грн 40 коп. судового збору. У задоволенні вимоги про стягнення 7 894 грн 99 коп. витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 259, 263–265, 280–284, 354 ЦПК України, статтями 509, 512–516, 525, 526, 530, 610, 611, 629, 1048–1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором № CL-147808 від 16 листопада 2018 року в загальному розмірі 52 633 (п`ятдесят дві тисячі шістсот тридцять три) гривні 25 копійок, яка складається із:
- 29 010 (двадцяти дев`яти тисяч десяти) гривень 00 копійок заборгованості за кредитом;
- 23 623 (двадцяти трьох тисяч шестисот двадцяти трьох) гривень 25 копійок заборгованості за процентами.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.
У задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про стягнення із ОСОБА_1 7 894 (семи тисяч восьмисот дев`яноста чотирьох) гривень 99 копійок витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Володимирським міським судом Волинської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів із дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У такому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає обчислюватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляд справи здійснювався без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом установлених ЦПК України строків не подані заява про його перегляд або апеляційна скарга, чи якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», місцезнаходження: вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7, м. Київ, 04112, код ЄДРПОУ 37356981.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя І.Р. Вітер