ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/931/22  Номер провадження 22-ц/814/2233/26 | Головуючий у 1-й інстанції Вітківський М. О.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді Чумак О.В.,
суддів Дряниці Ю.В., Панченка О.О.
за участю секретаря Ванди А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Юхимович Світлани Андріївни
на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 січня 2026 року, ухвалене суддею Вітківським М.О.
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В
У жовтні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона з 10.09.1991 року працює на посаді директора ЗДО «Теремок», добросовісно і старанно виконує свої посадові обов`язки, дбає про високий авторитет закладу серед інших дошкільних навчальних закладів. Проте відповідач, яка працювала з 01.09.1981 року по 01.04.2021 року у ЗДО «Теремок» кухарем, розповсюджує про позивача та про інших працівників закладу недостовірну інформацію, яка посягає на честь, гідність та ділову репутацію позивача.
Вказує, що ОСОБА_1 звернулася до начальника відділу освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради з публічною заявою, де вказала інформацію, що не відповідає дійсності: «…директор  ОСОБА_3 організувала працівників, які написали заяви про те, що категорично проти зі мною працювати», «…також у ЗДО «Теремок» працює менша донька директора, ОСОБА_4 , син якої відвідував дитячий садок, але кошти за це не платилися», «…директор  ОСОБА_3 тримає на роботі кухарів, які не мають відповідної освіти», «...в дитячому садочку, слюсарем-сантехніком працює ОСОБА_5 , яка тільки числиться, але на роботі жодного дня також не була», «…а чому ж вона не звільнила сторожа ОСОБА_6 , який в робочий час, роками, займався любов`ю з коханкою, на дитячих ліжках в д/садку «Теремок».
Пояснює, що зазначена інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Вона має негативний характер та порушує немайнові права позивача.
Зазначає, що поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача, що впливає на зниження авторитету позивача та приниження її гідності, створило негативну соціальну оцінку її особи в очах оточуючих, порушивши її честь. Її професійні здібності були поставлені під сумнів перед працівниками виконавчого комітету Гребінківської міської ради та інших установ і організацій.
Враховуючи викладене просила суд:
визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність позивача, та порушує право на недоторканість ділової репутації, інформацію поширену відповідачем ОСОБА_1 , у письмовому зверненні від 13.09.2022 року до Відділу освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради про те, що позивач організувала працівників, які написали заяви про небажання працювати з ОСОБА_1 ; що онук позивача відвідував дитячий садок і за це не сплачувалися гроші; що позивач тримає на роботі кухарів, які не мають відповідної освіти; що сантехнік ОСОБА_7 на роботі числиться, але жодного дня на ній не була; що сторож ОСОБА_6 роками займається любов`ю з коханкою на дитячих ліжках в дитячому садку « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;
зобов`язати ОСОБА_1 , спростувати поширену нею інформацію у письмовому зверненні від 13.09.2022 року до Відділу освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради про те, що позивач організувала працівників, які написали заяви про небажання працювати з ОСОБА_1 ; що онук позивача відвідував дитячий садок і за це не сплачувалися гроші; що позивач тримає на роботі кухарів, які не мають відповідної освіти; що сантехнік ОСОБА_7 на роботі числиться, але жодного дня на роботі не була; що сторож ОСОБА_6 роками займається любов`ю з коханкою на дитячих ліжках в дитячому садку «Теремок», на наступному засіданні трудового колективу ЗДО «Теремок», таким чином, припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно позивача.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди завданої приниженням честі, гідності, ділової репутації, поширенням недостовірної інформації щодо позивача, моральну шкоду в розмірі 50000 грн.
Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 січня 2026 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди задоволено частково
Визнано недостовірною та такою, що принижує честь і гідність позивача, та порушує право на недоторканість ділової репутації, інформацію поширену відповідачем ОСОБА_1 , у письмовому зверненні від 13.09.2022 року до Відділу освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради про те, що позивач організувала працівників, які написали заяви про небажання працювати з ОСОБА_1 ; що онук позивача відвідував дитячий садок і за це не сплачувалися гроші; що позивач тримає на роботі кухарів, які не мають відповідної освіти; що сантехнік ОСОБА_7 на роботі числиться, але жодного дня на ній не була; що сторож ОСОБА_6 роками займається любов`ю з коханкою на дитячих ліжках в дитячому садку «Теремок»;
Зобов`язано ОСОБА_1 , спростувати поширену нею інформацію у письмовому зверненні від 13.09.2022 року до Відділу освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради про те, що позивач організувала працівників, які написали заяви про небажання працювати з ОСОБА_1 ; що онук позивача відвідував дитячий садок і за це не сплачувалися гроші; що позивач тримає на роботі кухарів, які не мають відповідної освіти; що сантехнік ОСОБА_7 на роботі числиться, але жодного дня на роботі не була; що сторож ОСОБА_6 роками займається любов`ю з коханкою на дитячих ліжках в дитячому садку «Теремок», на наступному засіданні трудового колективу ЗДО «Теремок», таким чином, припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно позивача.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.
У решті позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що інформація, поширена відповідачем у письмовому зверненні від 13.09.2022 року до Відділу освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради, є не оціночним судженням відповідача, а є інформацією, яка містить відомості про факти, яких не існувало, недостовірність яких підтверджено наявними в матеріалах справи доказами та показаннями свідків.
Відмовляючи в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вказав на їх безпідставність, оскільки позивачем у позовній заяві та під час розгляду справи жодним чином не обґрунтовано характеру та виду моральних/психічних страждань; не наведено істотності вимушених змін у її житті.
Не погодившись з даним рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржила представник  ОСОБА_1 адвокат Юхимович С.А., просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд не звернув увагу на відсутність порушеного права чи інтересу позивача, оскільки викладеною у заяві інформацією до начальника відділу освіти виконкому Гребінківської міської ради зачіпаються немайнові права ЗДО «Теремок», як юридичної особи, а не особисті немайнові права ОСОБА_3 .
При правовій оцінці поширеної інформації суд не врахував, що позивач, обіймаючи посаду директора дошкільного навчального закладу, є публічною особою, оспорювана інформація стосується не приватного життя позивача, а її професійної діяльності, що відповідає критерію «суспільного інтересу». Повідомлена відповідачем інформація не була спрямована на поширення негативної інформації про позивача, а викладена з метою перевірки цієї інформації уповноваженими на це посадовими особами в установленому законом порядку. Таким чином, висловлювання відповідача щодо позивача не переходять межі допустимої критики, як публічної особи.
Окрім того, оспорювана інформація у своїй сукупності має характер оціночних суджень та особистих суб?єктивних суджень, як працівника дошкільного навчального закладу.
Від ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Водоп?ян С.В. приймала участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Юхимович С.А. до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Відділ освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, що згідно положень ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду не повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_3 , відповідно до наказу по Гребінківському відділу освіти від 10 вересня 1991 року № 118, працює на посаді завідуючої дошкільного навчального закладу «Теремок» з 10 вересня 1991 року (т. 1. а.с. 11-13).
Відповідно до п. 5.1 посадової інструкції директора закладу дошкільної освіти «Теремок» директор ЗДО несе відповідальність за рівень кваліфікації працівників закладу, реалізацію освітніх програм, якість дошкілької освіти, за збереження життя і здоровя дітей та працівників, дотримання прав і свобод дітей та працівників ЗДО у встановленому законом порядку (т. 1, а.с. 14-15).
05.11.2020 року відбулося засідання трудового колективу ЗДО «Теремок», де було ухвалено відреагувати ОСОБА_8 на зауваження з приводу не виконання своїх посадових обовязків, вивчивши їх, і на далі виконувати ОСОБА_1 ; знайти спільну мову колегам харчоблоку, так як вони працюють разом і повинні підтримувати один одного і працювати в спокійній робочій атмосфері (т. 1, а.с. 23).
З 13.01.2021 року по 24.02.2021 року працівниками ЗДО «Теремок» були написані заяви директору закладу  ОСОБА_3 ,зі змісту яких вбачається, що між кухарем ОСОБА_1 і колективом склалася конфліктна ситуація (т. 1, а.с. 27-38).
Відповідно до наказу № 29/1 від 01.04.2021 року «Про звільнення кухаря ОСОБА_1 », відповідача звільнено з посади кухаря з 01.04.2021 року за власним бажанням (т. 1, а.с. 26).
Протягом 2021 року до Відділу освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради від ОСОБА_1 неодноразово надходили звернення, заяви та скарги на дії  ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 54-62).
13.09.2022 до Відділу освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради на ім`я начальника надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 , у якій вказано, що вона працювала у ДНЗ «Теремок» кухарем 5-го розряду і старшою по харчоблоку. У заяві викладено інформацію щодо подій, які відбувалися у ДНЗ під час її роботи. Зокрема, вказано, що директор  ОСОБА_3 (позивач) організувала працівників, які написали заяви про небажання працювати з ОСОБА_1 ; що онук позивача відвідував дитячий садок і за це не сплачувалися гроші; що позивач тримає на роботі кухарів, які не мають відповідної освіти; що сантехнік ОСОБА_7 на роботі числиться, але жодного дня на ній не була; що сторож ОСОБА_6 роками займається любов`ю з коханкою на дитячих ліжках в дитячому садку «Теремок» ( т. 1, а.с. 79-81).
Звертаючись до суду з даним позовом  ОСОБА_3 вказала, що вищевказана інформація, яка поширена відповідачем ОСОБА_1 у даному листі є недостовірною та такою, що принижує честь і гідність позивача, порушує право на недоторканість ділової репутації, а тому підлягає спростуванню ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
За змістом частин першої та другої статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (частина третя статті 34 Конституції України).
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.
Беручи до уваги зазначені конституційні положення, під час вирішення справ про захист гідності, честі та ділової репутації суди повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.
Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними у демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки інформації чи ідей, які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає демократичного суспільства («Карпюк та інші проти України», № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).
У статті 201 ЦК України встановлено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а статтями 297, 299 ЦК України передбачено право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканність ділової репутації.
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зазначено, що під гідністю необхідно розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей під час виконання нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).
Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила (абзац третій частини шостої статті 277 ЦК України).
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19)).
Інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 Закону України «Про інформацію»).
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання її з використанням радіо, телебачення чи інших засобів масової інформації; поширення в мережі «Інтернет» чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Зазначене узгоджується із висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20 (пункт 6.18).
Одним з основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Врахуванню підлягає зміст поширеної інформації, її значення для суспільної дискусії, важливість посади, яку обіймає особа, щодо якої поширена інформація, достовірність інформації, наслідки її поширення.
За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.
Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. 
Судження -це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.
Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.
Таким чином, необхідно відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образ, однак у цілому контексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів із використанням мовностилістичних засобів.
Суди під час вирішення справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію особи, може бути визнана лише саме така інформація, висловлена чи написана відповідачем у цій категорії справ. Тобто предметом спору у цій категорії справ є спірна інформація, що передається дослівним цитуванням (без редагування, корегування, власного розуміння позивача).
Тобто якраз конкретно висловлена особою інформація (сказана, написана, надрукована в ЗМІ) повинна бути предметом дослідження та правового аналізу у справах про захист честі, гідності і ділової репутації. Саме сказані відповідачем висловлювання, тобто дослівні твердження, досліджуються на предмет оціночності суджень із урахуванням вживаних особою слів та виразів із використанням мовно-стилістичних засобів (постанова Верховного Суду від 04 червня 2025 року у справі № 490/1923/23).
Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що 13.09.2022 ОСОБА_1 звернулася до Відділу освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради на ім`я начальника з письмовою заявою, в якій вказала що:
- директор  ОСОБА_3 (позивач) організувала працівників, які написали заяви про небажання працювати з ОСОБА_1 , проте доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.
Окрім того, допитані в суді першої інстанції в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які попереджені про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 КК України та приведені до присяги, вказали, що директор  ОСОБА_3 нікого не організовувала для написання заяв, не змушувала до цього. Заяви були написані з власної ініціативи. 
- онук позивача відвідував дитячий садок і за це не сплачувалися гроші.
Проте, дублікатами квитанцій за 2019-2021 роки підтверджено оплату від  ОСОБА_3 на рахунок Виконавчого комітету Гребінківської ради за відвідування ДНЗ «Теремок» Обручем Станіславом (т. 1, а.с. 39-48).
- позивач тримає на роботі кухарів, які не мають відповідної освіти.
Проте, вказана інформація спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: згідно копії диплому серії НОМЕР_1 від 29.10.2018 року, виданого Харківським інститутом професійного навчання, ОСОБА_11 пройшла спеціалізований курс навчання у ХІПН за спеціальністю «Кухар-кондитер 4-го розряду» (т. 1, а.с. 49).
Відповідно до копії диплому серії НОМЕР_2 від 15.06.2018 року, виданого Харківським інститутом професійного навчання, ОСОБА_12 пройшла спеціалізований курс навчання у ХІПН за спеціальністю «Кухар-кондитер 4-го розряду». (т. 1, а.с. 49, зворот).
- сантехнік ОСОБА_7 на роботі числиться, але жодного дня на ній не була.
Згідно з табелями обліку і використання робочого часу «ЗДО «Теремок» 2018-2020 року та витягами з розрахунково-платіжної відомості «ЗДО «Теремок» за 2019-2020 рік, ОСОБА_13 працювала на посаді слюсар-електромонтер на 0,5 ставки (т. 2, а.с. 114-173).
Враховуючи характер оспорюваної інформації, контекст подій, які зумовили її поширення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказана відповідачем інформація є фактичною, підлягає перевірці на предмет її дійсності та не має характеру суто оціночних суджень. 
Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували дійсність поширеної відповідачем інформації, що свідчить про її недостовірність.
В свою чергу, вказана ОСОБА_1 у заяві від 13.09.2022 інформація про те, що сторож ОСОБА_6 роками займається любов`ю з коханкою на дитячих ліжках в дитячому садку «Теремок», не порушує особистих немайнових прав позивача, а також не є фактом який може бути перевірений, тому підстави для задоволення позову  ОСОБА_3 у цій частині відсутні.
Доводи апеляційної скарги про те, що викладеною у заяві інформацією до начальника відділу освіти виконкому Гребінківської міської ради зачіпаються немайнові права ЗДО «Теремок», як юридичної особи, а не особисті немайнові права ОСОБА_3 , колегія суддів до уваги не приймає з наступних підстав.
Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 за №1).
В свою чергу, висвітлена у заяві від 13.09.2022 інформація, стосується безпосередньо  ОСОБА_3 , як керівника дошкільного навчального закладу, де надано оцінку її ділових і професійних якостей при виконанні нею службових обов`язків, а не діяльності ДНЗ «Теремок».
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 4 ст. 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. 
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376, ст. 382 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юхимович Світлани Андріївни задовольнити частково.
Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 січня 2026 рокузмінити, виключивши з резолютивної частини рішення посилання про визнання недостовірною та такою, що принижує честь і гідність позивача, та порушує право на недоторканість ділової репутації, інформацію поширену відповідачем ОСОБА_1 , у письмовому зверненні від 13.09.2022 року до Відділу освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради стосовно того, що сторож ОСОБА_6 роками займається любов`ю з коханкою на дитячих ліжках в дитячому садку «Теремок», а також щодо зобов?язання ОСОБА_1 спростувати поширену інформацію в цій частині. 
В іншій частині рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця 

О.О. Панченко