Справа № 473/3424/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"19" серпня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Булкат М.С.,
за участю секретаря судових засідань Соколенко Д. К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ
У липні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 13 789,42 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 вересня 2021 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та відповідачем був укладений кредитний договір № 10211098987. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Сучасний Факторинг» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит у розмірі 10 664,88 грн зі строком користування протягом 24 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 25 вересня 2023 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 4,50 % від суми кредиту, щомісячну комісію за управління кредитом у розмірі 426,60 від суми кредиту. 
Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 13 789,42 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 5 259,24 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 8 530,18 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 липня 2026 року відкрито провадження у вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно поданої заяви просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.
Відповідач ОСОБА_1 не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема суд встановив, що 25 вересня 2021 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та відповідачкою був укладений кредитний договір № 10211098987 (підписаною позичальницею). Відповідно до вказаного договору ТОВ «Сучасний Факторинг» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит у розмірі 10 664,88 грн зі строком користування протягом 24 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 25 вересня 2023 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 4,50 % від суми кредиту, щомісячну комісію за управління кредитом у розмірі 426,60 від суми кредиту. 
Так, згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст.ст.611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Сучасний Факторинг» належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором. 
Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за кредитом становить 13 789,42 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 5 259,24 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 8 530,18 грн.
Проте суд погоджується з таким розрахунком, виходячи з наступного.
Відповідачем не надано суду належного та обґрунтованого контррозрахунку заборгованості, який би спростовував розмір заявлених позивачем до стягнення сум. Також відповідачем не надано доказів здійснення платежів у рахунок погашення заборгованості в іншому розмірі, ніж зазначено позивачем, не наведено конкретних заперечень щодо правильності проведеного розрахунку та не зазначено, які саме його складові чи періоди нарахування є помилковими.
За таких обставин суд не вбачає підстав ставити під сумнів достовірність та обґрунтованість наданого позивачем розрахунку заборгованості. 
Отже, з урахуванням наданих доказів та відсутності з боку відповідача належних заперечень і контррозрахунку, суд вважає доведеним розмір заборгованості за кредитним договором у сумі 13 789,42 грн, з яких 5 259,24 грн — заборгованість за кредитом та 8 530,18 грн — заборгованість за відсотками.
Згідно ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі 2 662.40 грн.
Що стосується витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до ч.ч.2-5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представник позивача надав суду копію договору про надання правничої допомоги від 07 листопада 2025 року №07/11/25-СФ, укладеного між ТОВ «Сучасний Факторинг» та АБ «ДА ГРУП», копію акта приймання-передачі наданих послуг, що містять перелік виконаних робіт (надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Сучасний Факторинг», складання позовної заяви). Згідно вказаних документів вартість наданих послуг становить 10 000,00 грн.
Разом з тим, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які мають розумний розмір.
Зазначений позивачем розмір вказаних витрат є завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на складання позовної заяви. При цьому, є необґрунтованим виокремлення адвокатом як самостійного виду адвокатської послуги надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Сучасний Факторинг», оскільки охоплюється діями адвоката із складання позовної заяви.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що співмірними із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн.
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок №39, ідентифікаційний код 35310044, заборгованість за кредитним договором № 10211098987 від 25 вересня 2021 року в розмірі 13 789,42 грн, а також судові витрати в розмірі 5 162,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. 
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя М. С. Булкат