Справа №562/886/26
провадження №2/562/990/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
"16" липня 2026 р. 

Здолбунівський районний суд Рівненської області
у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,
секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,
учасники справи: представник позивача-адвокат Затинний С.С., 
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, -
в с т а н о в и в:

У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на її користь майнову шкоду в розмірі 5808 грн. 16 коп., а з відповідача ОСОБА_1 – франшизу в розмірі 3200 грн. та моральну шкоду в сумі 6500 грн., завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судові витрати покласти на відповідачів. 
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 31 серпня 2025 року о 22:55 годині в м.Здолбунів Рівненської області на вул.Лесі Українки в районі будинку №9А з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «AUDI 100» з державними номерними знаками « НОМЕР_1 », сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої був пошкоджений належний їй автомобіль марки «TOYOTA C-HR HYBRID» з державними номерними знаками « НОМЕР_2 ». Оскільки її транспортний засіб та ОСОБА_1 був застрахований відповідачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було виплачено на рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 13863 грн. (17063 грн. сума збитку - 3200 грн. франшизи).
На даний час позивач провів відновлюваний ремонт свого автомобіля марки «TOYOTA C-HR HYBRID» в офіційного дилера TOYOTA в Україні – ТОВ «Агата Авто» та згідно рахунку-фактури №АА00000195 від 12 січня 2026 року, акту виконаних робіт №37696 від 21 січня 2026 року, сплачено за проведення відновлювального ремонту 22871 грн., тому ПрАТ СК «ПЗУ Україна» зобов`язане відшкодувати 5808,16 грн. майнову шкоду, оскільки страхова виплата в сумі 13863 грн. не покрила повну вартість відновлювального ремонту автомобіля.
Крім того, оскільки в договорі страхування цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_1 була передбачена франшиза в розмірі 3200 грн., яку страховик не компенсує, то такі збитки підлягають стягненню з останнього. Пошкодженням належного їй транспортного засобу також завдано моральної шкоди, яку оцінює в сумі 6500 грн., оскільки діями відповідача створено моральний, побутовий та психологічний дискомфорт. Відповідач ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди і такі обставини спонукали позивача вживати заходів розшуку винуватця.
У відзиві на позов відповідач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що 25 вересня 2026 року власник пошкодженого автомобіля марки «TOYOTA C-HR HYBRID» з державними номерними знаками « НОМЕР_2 » ОСОБА_2 звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП, що сталася 31 серпня 2026 року та зарахування на особистий рахунок позивача. Оскільки згідно полісу №ЕР.224297928 винуватця ДТП ОСОБА_1 страхова сума на одного потерпілого за шкоду завдану майну складає 160000 грн., франшиза - 3200 грн. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» погодила разом з потерпілою ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 13863 грн., яке сплачено згідно платіжної інструкції №000150331 від 15 жовтня 2025 року. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» пропонував позивачу визначений страховою компанією перелік СТО з метою відновлення пошкодженого транспортного засобу, проте отримало письмову відмову та здійснила відновлювальні роботи на СТО, що не входило до переліку, ОСОБА_2 свідомо погодила суму страхового відшкодування, а тому заявлені вимоги до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про стягнення майнової шкоди в розмірі 5808,16 грн., завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є безпідставними та просить відмовити.
У відповіді на відзив позивач з аргументами ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не погодилася.
У судовому засіданні представник позивача-адвокат Затинний С.С. позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задоволити з наведених у позовній заяві підстав.
Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково в частині стягнення франшизи в сумі 3200 грн., у решті просить відмовити з тих підстав, що його відповідальність як власника транспортного засобу застрахована та завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкода має бути відшкодована страховою компанією.
Представник відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що за таких обставин не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).
Установлено, що 31 серпня 2025 року о 22:55 годині в м.Здолбунів Рівненської області на вул.Лесі Українки біля будинку №9А водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «AUDI 100» з державними номерними знаками « НОМЕР_1 » був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та під час руху транспортним засобу заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «TOYOTA C-HR HYBRID» з державними номерними знаками « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.2.3 «б», 2.10 «а», 10.9 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.
Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2025 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу. 
Указані вище обставини притягнення до відповідальності відповідачем не оспорюються.
А відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «AUDI 100», д.н.з. « НОМЕР_3 » була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP.224297928 від 2024 (укладеного згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-ІV). 
За умовами полісу №EP.224297928, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну складає 160 000 грн., франшиза – 3 200.00 грн. 
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Toyotа CHR HYBRID» д.н.з. « НОМЕР_4 » ОСОБА_2 застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP.227765349 від 13.03.2025 в ПрАТ «СК ПЗУ Україна». 
За умовами полісу №EP.227765349 страхова сума за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого складає 250 000 грн. 
Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 №3720-ІХ та діє виключно на території України. 
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Згідно ст.5 Закону, страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. 
Відповідно до вимог ст.18 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. 
Згідно приписів ч.1 ст.19 Закону, у разі дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю лише двох забезпечених транспортних засобів або за участю лише двох транспортних засобів, з яких забезпеченим є транспортний засіб, власником якого є потерпіла особа, і в якій потерпілій особі заподіяно шкоду виключно у вигляді пошкодження або фізичного знищення такого транспортного засобу, потерпіла особа має право на пряме врегулювання страхового випадку. 
Пряме врегулювання страхового випадку передбачає виконання страховиком потерпілої особи визначених цим Законом прав і обов`язків страховика відповідальної особи щодо розгляду заяви про страхову виплату, прийняття рішення за результатами її розгляду та здійснення страхової виплати в разі прийняття відповідного рішення. 
Відповідно до положень ст.32 Закону, для отримання страхової (регламентної) виплати потерпіла особа чи інша особа, яка має право на її отримання (далі - заявник), подає страховику, а у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - до МТСБУ, заяву про страхову виплату, заяву про регламентну виплату у строк, що не перевищує: один рік з дня настання дорожньо-транспортної пригоди. Заява про страхову (регламентну) виплату має містити такі відомості: зміст майнової вимоги заявника про відшкодування заподіяної шкоди та документи, що підтверджують її розмір (за наявності).
Згідно підпункту «б» п.4.2. Прикінцевих та перехідних положень «Положення про пряме врегулювання страхових випадків», затвердженого протоколом президії МТСБУ від 27 грудня 2024 року №617/2024, дія цього положення поширюється на відносини між членами МТСБУ, між МТСБУ та його членами, що стосується прямого врегулювання страхових випадків при наявності: у потерпілої особи внутрішнього договору страхування, що укладений на умовах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 №3720-ІХ, та наявності у відповідальної особи внутрішнього договору страхування, що укладений на умовах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-ІV. 
При цьому, розмір шкоди для здійснення страхової виплати потерпілій особі має визначатися з дотриманням вимог методичного регулювання оцінки майна, тобто вимог «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, вимог Національного Стандарту №1.
25 вересня 2026 року власник пошкодженого транспортного засобу TOYOTA C-HR HYBRID", д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_2 звернулася до своєї страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок страхової події – ДТП, що сталося 31 серпня 2025 року за пошкодження КТЗ на особистий рахунок позивача.
Згідно ч.2 ст.27 Закону витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті. 
Відповідно до ч.3 ст.27 Закону, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає: 
1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту; 
2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини. 
Частиною 4 ст.27 Закону визначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів. 
Для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідна особа обирається потерпілою особою з визначеного страховиком (МТСБУ) переліку. 
Страховик (МТСБУ) у встановленому ним порядку визначає перелік осіб, які відповідно до своїх установчих документів мають право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів та відповідають його вимогам, та оприлюднює його на своєму веб-сайті. 
За згодою страховика (МТСБУ) відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу може здійснюватися на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх статутних документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів, за вибором потерпілої особи поза переліком, визначеним страховиком (МТСБУ). 
Згідно ч.5 ст.27 Закону у разі відмови потерпілої особи від здійснення страховиком (МТСБУ) відшкодування у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, така страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою. 
01 жовтня 2025 року транспортний засіб марки «Toyotа C-HR HYBRID, д.н.з. « НОМЕР_4 » оглянутий представником страховика в присутності позивача та складено відповідний протокол технічного огляду.
Згідно ліцензованого програмно-технічного комплексу із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів ремонтної калькуляції AUDATEX було визначено суму відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «TOYOTA C-HR HYBRID» в розмірі 17063 грн.
Заявою від 10 жовтня 2025 року ОСОБА_3 погодилася із сумою страхового відшкодування у розмірі 13 863 грн. (17 063, 00 грн. – 3200,00 грн. франшизи), підтвердила відмову від виплати страхового відшкодування на користь СТО із запропонованого страховиком переліку та відсутність претензій до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна. 
Виплата 13863 грн. підтверджується платіжною інструкцією від 15.10.2025 №00150331.
За наданими позивачем рахунком-фактури №АА00000195 від 12.01.2026 року, актом виконаних робіт в офіційного дилера TOYOTA в Україні – ТОВ «Агата Авто» №37696 від 21.01.2026 року, квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 12.01.2026 року вартість проведеного відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «TOYOTA C-HR HYBRID» з державними номерними знаками « НОМЕР_2 » з ПДВ становить 22871,16 грн.
Різниця між виплаченим страховою компанією відшкодування становить 5808,16 грн.
Проте, доказів погодження зі страховиком звернення з метою відновлення транспортного засобу до ТОВ «Агата Авто», яке відсутнє в переліку ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», ОСОБА_3 не надала, а відповідач такі обставини заперечує.
З огляду на викладе суд дійшов висновку що позовні вимоги до відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Разом з тим, оскільки в договорі страхування цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_1 , було передбачено франшизу в розмірі 3200 грн., яку страховик не компенсує, а страхувальник сплачує самостійно при настанні страхового випадку, то акі збитки підлягають стягненню з останнього на користь позивача.
Згідно з положеннями ст.55 Конституції України та чинного законодавства фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.
За змістом частин 1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року в справі №752/17832/14).
На обґрунтування завданої моральної шкоди позивач зазначає що пошкодженням належного їй транспортного засобу діями відповідача створено моральний, побутовий та психологічний дискомфорт, та як відповідач ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди і такі обставини спонукали позивача вживати заходів розшуку винуватця.
З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 2000 грн., оскільки така грошова компенсація буде відповідати дійсним моральним стражданням позивача.
При розподілі судових витрат між сторонами суд виходиться з положень частин 1,2 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 до стягнення на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (33,54%) всумі 1562 грн. 70 коп.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.258-273, 351 – 355 ЦПК України, суд 

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована по АДРЕСА_2 ) франшизу в розмірі 3200 (три тисячі двісті) та 2000 (дві тисячі) грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1562 (одна тисяча п`ятсот шістдесят дві) 70 коп.
У решті вимог позивачу відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Текст повного рішення виготовлено 23 липня 2026 року.

Суддя: