РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/11335/25
№ 2/183/3655/26
22 липня 2026 року          м.Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Оладенко О.С.
за участю секретаря судового засідання – Павлюк А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, треті особи: ОСОБА_2 , Третя дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування,-
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини - ОСОБА_4 , але не оформив своїх спадкових прав.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дід ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ). Зазначена квартира належала спадкодавцю ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1995. Позивачка прийняла спадщину після смерті діда, за її заявою було заведено спадкову справу №533/2023. Мати позивачки ОСОБА_2 - спадкоємиця першої черги відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки. Будучи єдиним спадкоємцем, позивачка подала нотаріусу усі необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого діда, проте постановою нотаріуса позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що не можливо підтвердити право власності на заявлене спадкове маймо за померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Тому позивачка просить задовольнити її позов.
Ухвалою суду від 06.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 30.03.2026 витребувано в Третій Дніпровській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи після смерті після смерті ОСОБА_3 , а також відомості про те, чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_4 
06.05.2026 ухвалою суду закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, у якій просив вирішити справу у відповідності до вимог чинного законодавства; процесуальна позиція щодо позовних вимог - на розсуд суду (а.с.61). 
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивачки підтримала.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, у листі від 16.04.2026 просив слухати справу за його відсутності.
Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Бахмут Донецької області помер ОСОБА_3 (а.с.82), який доводилася позивачці ОСОБА_1 дідом, що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачки та її матері, про шлюб позивачки та її матері в частині зміни їх прізвищ (а.с.85-87). 
Після смерті ОСОБА_3 , 01.11.2023 Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області заведено спадкову справу №533/2023, номер у спадковому реєстрі №71490045 (а.с.80 зворот), на підставі заяви, поданої онукою померлого - ОСОБА_5 . Як убачається з матеріалів спадкової справи, донька спадкодавця ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька на користь онуки спадкодавця – ОСОБА_5 , про що подала нотаріусу відповідну заяву (а.с.73). Крім того, ОСОБА_2 , як спадкоємиця першої черги спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_4 , подала нотаріусу заяву щодо пропущеного строку прийняття спадщини, в якій вказала, що до суду звертатися не буде, свідоцтво про право на спадщину як за заповітом так і за законом одержувати не бажає (а.с.74). Даних про наявність інших спадкоємців ОСОБА_3 , окрім позивачки, матеріали спадкової справи не містять.

Постановою державного нотаріуса від 05.06.2025 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ), після смерті її діда ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини - ОСОБА_4 , але не оформив своїх спадкових прав. Зі змісту цієї постанови вбачається, що для отримання свідоцтва про право на спадщину спадкоємцем надано свідоцтво про право власності на житло, видане сектором приватизації житла м. Сєвєродонецька 25 грудня 1995 року, згідно із розпорядженням № 9392, зареєстрованого в СПЖ м. Сєвєродонецька Луганської області, записаного у реєстрову книгу за № 9481. Нотаріусом встановлено відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно. Згідно листа Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 22 листопада 2024 року вих. № 3480ВА, інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сєвєродонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архіві комунального підприємства Сєвєродонецьке БТІ на паперових носіях. Оскільки архівні документи БТІ на підконтрольну Україні територію вивезені не були, а територія Сєвєродонецької міської територіально громади є окупованою російською федерацією, Сєвєродонецьке БТІ не може надати інформацію на запити нотаріусів про наявні в архівних справах зареєстровані право власності до 01 січня 2013 року. Таким чином, неможливо підтвердити право власності на заявлене спадкове маймо за померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.98-99).
В матеріалах спадкової справи також міститься довідка нотаріальної контори №1487/02-14 від 07.06.2024 в якій серед іншого зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , був спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 дружини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , спадщину після якої він прийняв згідно з п. З ст. 1268 ЦК України, але не оформив своїх спадкових прав. Спадкова справа після ОСОБА_4 не заводилася і нині не може бути заведена у зв`язку зі смертю спадкоємця ОСОБА_6 - відповідно витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі не формувався і не може бути сформований. За даними Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею всього майна померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.93).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст.1261 ЦК України).
Стосовно належності вищевказаної квартири спадкодавцю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.
25.12.1995 Сектором приватизації житла м. Сєвєродонецька видано свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_2 , дійсно належала на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Свідоцтво видане на підставі розпорядження (наказу) №9392 від 21.12.1995 (а.с.40 зворот).
На підставі зазначеного свідоцтва право власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на вищезазначену квартиру зареєстровано у БТІ м.Сєвєродонецька Луганської області, записано у реєстрову книгу за реєстровим №645 від 18.03.1996.
Оригінал свідоцтва про право власності на квартиру знаходиться у позивачки ОСОБА_1 , яка надала суду нотаріально посвідчену копію цього правовстановлюючого документу.
Копією Технічного паспорту на квартиру, у якому наявні посилання на документ про право власності, також підтверджується, що власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ) є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.17-18).
Спадкодавцем право власності набуте у 1995 році. Надані свідоцтво про право власності на житло та технічний паспорт на квартиру, посвідчені та зареєстровані органом, що здійснював реєстрацію права власності на той час, свідчить про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації права власності на квартиру. 
Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Вищенаведені докази у сукупності свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_3 набув право власності на частку спірної квартири, і який прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини - ОСОБА_4 на частку цієї ж квартири, але не оформив своїх спадкових прав, а тому його право власності на вказану квартиру увійшло до складу спадщини. 
Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті діда ОСОБА_3 , прийняла спадщину в порядку встановленому Законом, даних про наявність інших спадкоємців судом не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно обґрунтовані та підлягають задоволенню. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини - ОСОБА_4 , але не оформив своїх спадкових прав.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення скороченого (вступної та резолютивної частини) рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса фактичного місця проживання згідно з довідкою ВПО: АДРЕСА_3 ;
відповідач – Сіверськодонецька міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області, код ЄДРПОУ 44083662, місцезнаходження: Луганська область, м.Сіверськодонецьк, б-р Незалежності України, 32;
третя особа - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса фактичного місця проживання згідно з довідкою ВПО: АДРЕСА_4 ;
третя особа – Третя дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ 02890950, місцезнаходження: м.Дніпро, вул.Робоча, 22А.

Повне судове рішення складено і підписано 22 липня 2026 року .

Суддя Оладенко О.С.