Єдиний унікальний номер №538/296/26
Провадження №1-кп/538/105/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року м.Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань№12025170560000552 від 04 жовтня 2025 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лохвиця, Лохвицького району Полтавської області, є громадянином України, українця, із середньою освітою, працюючого ТОВ СПК "Саргон" майстром будівельних та монтажних робіт, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор – ОСОБА_4 ,
обвинувачений – ОСОБА_3 ,
захисник – ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
1. Історія провадження
1.1. 18 лютого 2026 року з Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури до Лохвицького районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025170560000552 від 04 жовтня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
1.2. Ухвалою Лохвицького районного суду від 24 лютого 2026 року призначено підготовче судове засідання.
1.3. 11 березня 2026 року ухвалою Лохвицького районного суду призначено судовий розгляд кримінального провадження та доручено Миргородському районному сектору № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Полтавській області скласти та подати досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .
1.4. 09 квітня 2026 року ухвалою Лохвицького районного суду відмовлено у задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 , про відвід судді ОСОБА_1 у справі № 538/296/26.
1.5. Ухвалою Лохвицького районного суду від 20 травня 2026 року задоволено заяву прокурора Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 та відведено захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 , від участі у судовому розгляді кримінального провадження за №12025170560000552.
1.6. 16 вересня 2026 року в судовому засіданні прокурором Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області подано угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 12025170560000552 від 04 жовтня 2025 року, укладену 16 вересня 2026 року між прокурором Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 та обвинуваченим  ОСОБА_3  у присутності захисника ОСОБА_5 .
2. Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа
Судом встановлено, що згідно з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289КК України, за наступних обставин.
03 жовтня 2025 року близько 22 години 38 хвилин, ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прибули до приміщення закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де всі разом приєднались до компанії знайомої їм ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебувала за одним із столиків в приміщенні «House food» та святкувала подію, та почали спілкуватись, вживати їжу та спиртні напої разом з іншими особами, які знаходились за цим столиком.
Близько 00 годин 50 хвилин 04 жовтня 2025 року, ОСОБА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, в той момент, коли ОСОБА_9 була відсутня в приміщенні закладу «House food», вийшов з приміщення на ганок вказаного закладу, слідом до нього приєднався ОСОБА_7 , який також знаходився в стані алкогольного сп`яніння, тоді як інщі учасники святкування перебували в приміщенні вказаного закладу.
Перебуваючи на ганку закладу «House food», ОСОБА_3 , побачив, що навпроти входу до вказаного закладу знаходиться легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21099» сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який, як йому добре було відомо, належить ОСОБА_9 .
Достовірно знаючи, що ОСОБА_9 зазвичай залишає дверцята свого автомобіля незамкненими та залишає ключі в замку запалення автомобіля, у ОСОБА_3 виник умисел на незаконне заволодіння ним з метою поїхати до місця свого проживання в місто Лохвицю, Миргородського району Полтавської області, реалізуючи який, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, які могли б перешкодити його намірам і діям, не маючи ні дійсного, ні уявного права на керування вказаним транспортним засобом, не повідомляючи про свій намір ОСОБА_9 або інших осіб в закладі «House food», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, близько 00 годин 51 хвилини 04 жовтня 2025 року, ОСОБА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, спустився до вказаного автомобіля та шляхом вільного доступу, через незамкнені водійські двері, проник до салону автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21099», сірого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , вартість якого, відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-25/22226-АВ від 10.10.2025 становить 83378 грн. 83 коп., запросив поїхати з собою до м. Лохвиці в якості пасажира ОСОБА_7 , якому не пояснював протизаконність своїх дій, після чого ключами, які знаходились в автомобілі, завів двигун даного транспортного засобу, не вмикаючи світло фар почав рух на автомобілі по вулиці Героїв України в с. Сенча Миргородського району, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.
У подальшому, під час руху по автодорозі сполученням с. Сенча - м. Лохвиця Миргородського району, 04 жовтня 2025 року о 01 годині 00 хвилин вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_3 був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області в зв`язку з наявністю повідомлення ОСОБА_9 на лінію 102 за фактом незаконного заволодіння належним їй транспортним засобом.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорущення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України.

3. Відомості про укладену угоду про визнання винуватості
3.1. 16 вересня 2026 року між прокурором Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.
3.2. За змістом угоди формулювання та обсяг обвинувачення, а також правова кваліфікація дій ОСОБА_3 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, є тотожними формулюванню та кваліфікації, наведеним в обвинувальному акті.
3.3. В угоді міститься інформація про беззастережне визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
3.4. Відповідно до вимог ст. 472 КПК України сторони також узгодили покарання, яке запропоновано призначити суду за результатами затвердження угоди, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
3.5. Окрім зазначеного, угодою передбачені наслідки її укладення та затвердження, визначені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, викладені у ст. 476 КПК України.
4. Позиції учасників судового провадження
4.1. Прокурор у судовому засіданні підтвердив добровільність укладання угоди сторонами, зазначив про відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам законодавства і просив затвердити її. Наголосив, що умови угоди у повному обсязі відповідають інтересам суспільства в частині забезпечення швидкого судового провадження з дотриманням прав обвинуваченого. За твердженням прокурора, умовами угоди не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а виконання взятих на себе за угодою зобов`язань обвинуваченим не є неможливим для нього.
4.2. Обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що угода укладена ним добровільно, жодного тиску, примусу чи погроз не вчинялось, повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді та обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється.
Вказав, що цілком розуміє наявність у нього права на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; права подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.
Обвинувачений зазначив, що обізнаний про вид та розмір покарання, погоджується на призначення такого покарання, а також підтвердив, що усвідомлює правові наслідки невиконання угоди.
4.3. Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 , підтримала угоду про визнання винуватості. Наголосила на тому, що її укладення є добровільним актом усіх сторін. Також, захисниця підтвердила, що була залучена до процедури укладання угоди з моменту її ініціювання та роз`яснила обвинуваченому істотні умови угоди та наслідки її укладання. Просила при призначенні покарання врахувати його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
5. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та КК України
При вирішенні питання щодо можливості затвердження угоди суд має встановити її відповідність вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови у її затвердженні.
Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості та долучені до угоди документи, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисниці, суд дійшов таких висновків.
5.1. Щодо відповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У цьому кримінальному провадженні угода між прокурором та ОСОБА_3 складена та підписана 16 вересня 2026 року у присутності захисника, адвоката – ОСОБА_5 , про що сторони підтвердили і в судовому засіданні та пояснили, що угоду про визнання винуватості укладено за ініціативою обвинуваченого, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 469 КПК України.
У п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Судом встановлено, що між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів, та відповідно до примітки ст. 45 КК України не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, що свідчить про дотримання вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України.
Потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася. На електронну пошту суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_9 від 16.09.2026, в якій вона просить провести судове засідання у цьому кримінальному провадженні без її участі, проти затвердження угоди не заперечує, призначити покарання визначене угодою, цивільний позов до ОСОБА_3 подавати не має наміру. 
Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості закріплені у ст. 472 КПК України. Суд встановив, що угода про визнання винуватості відповідає формальним і змістовним вимогам, оскільки містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що відповідає ознакам, встановленим у нормах кримінального закону. При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті, і підтверджені в судовому засіданні обвинуваченим.
В угоді зазначені обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, зокрема, ступінь та характер сприяння обвинуваченого у кримінальному провадженні, характер і тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження.
Відтак, невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України суд не встановив.
5.2. Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства.
Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України невідповідність умов угоди про визнання винуватості інтересам суспільства є підставою для відмови у її затвердженні.
Наявність суспільного інтересу в угоді, збалансованого між державними і особистими інтересами, полягає в досягненні, перш за все, завдань кримінального судочинства, які полягають в захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також у забезпечені швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Загалом своєчасне розкриття кримінальних правопорушень, призначення справедливого покарання винній особі, відшкодування матеріальних збитків в узгодженому розмірі є свідченням наявності суспільного інтересу.
У цьому кримінальному провадженні суд встановив наявність інтересу для суспільства в затвердженні угоди про визнання винуватості, який полягає у своєчасному розкритті кримінального правопорушення, що забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи, досягнення цілей та завдань кримінального провадження при мінімальних затратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури та судові органи.
Суд вважає, що наявність суспільного інтересу також полягає в запобіганні повторному вчиненню кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами та у сприянні формуванню у суспільства невідворотності покарання за вчинене правопорушення. Сам обвинувачений та інші особи мають можливість оцінити негативні наслідки вчинення кримінальних правопорушень та відмовитись від їх вчинення у майбутньому.
На переконання суду, інтерес для суспільства полягає також у тому, щоб ОСОБА_3 , розуміючи серйозність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, в подальшому не здійснюватиме умисне невиконання судового рішення, не посягатиме на безпеку суспільства.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відповідність угоди про визнання винуватості суспільному інтересу.
5.3. Щодо порушення умовами угоди прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Згідно з п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України під час перевірки угоди на відповідність вимогам законодавства суд також перевіряє, чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Крім того, з дослідженої у судовому засіданні угоди про визнання винуватості, пояснень сторін убачається, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, зокрема, і з огляду на те, що обставини викладеного обвинувачення відповідно до ст. 17 КПК України не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб, окрім обвинуваченого у цьому провадженні. Угодою також не вирішується питання щодо майна третіх осіб.
За таких обставин, умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
5.4. Щодо добровільності укладення угоди.
Відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для затвердження угоди суд має переконатися, що укладення угоди є добровільним. Будь-який примус зі сторони обвинувачення або третіх осіб, спрямований на укладення угоди, або інші обставини, які викликають сумнів у добровільності угоди, мають спричинити відмову у її затвердженні судом.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисниця – ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов. Зазначили про відсутність будь-яких скарг на дії сторони обвинувачення.
Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угоді умов, підтвердивши добровільність її укладення як з боку прокурора, так і з боку обвинуваченого.
З огляду на зазначене, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою, та дійшов висновку, що укладення угоди відповідає дійсній волі сторін.
5.5. Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Пункт 5 ч. 4 ст. 474 КПК України зобов`язує суд перевірити угоду на предмет можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
За змістом угоди обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення під час судового провадження.
У судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини, викладені у формулюванні обвинувачення, надав відповідні показання щодо себе, беззастережно визнав свою винуватість та щиро розкаявся. Тим самим обвинувачений виконав взяті на себе зобов`язання у цій частині.
Також, у судовому засіданні встановлено, що визначене в угоді покарання і інші обов`язки є для обвинуваченого зрозумілими та посильними для виконання.
Наведене у своїй сукупності вказує на можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за умовами угоди.
5.6. Щодо наявності фактичних підстав для визнання винуватості.
Суд вважає, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті та зазначені в угоді про визнання винуватості, а також їх підтвердження обвинуваченим у присутності захисника обґрунтовано свідчить про існування підстав для визнання ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
5.7. Щодо відповідності узгодженого сторонами угоди покарання вимогам КПК України та КК України.
За приписами ст. 472 КПК України суттєвою умовою, яку має містити угода про визнання винуватості, є узгоджене сторонами угоди покарання, а також звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням, у випадку досягнення такої домовленості.
Частиною 5 ст. 65 КК України передбачено, що у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відтак, суд має перевірити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання на предмет відповідності вимогам закону.
За загальним правилом, домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.
За змістом угоди про визнання винуватості сторони погодили покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
При вирішенні питання про те, чи є узгоджене сторонами покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку в лікаря - психіатра, лікаря – нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, здійснив благодійний внесок у розмірі 10 000 гривень на рахунок Національного банку України на допомогу Збройним Силам України.
Суд, також враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відсутність судимості. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання ОСОБА_3 здатне забезпечити досягнення мети призначення покарання, буде відповідати тяжкості вчиненому правопорушенню, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
6. Висновки суду
З урахуванням встановлених обставин, угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідає як вимогам кримінального процесуального законодавства, так і вимогам закону України про кримінальну відповідальність.
Підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, встановлено не було, тому суд дійшов висновку про необхідність затвердження вказаної угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
7. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
7.1. Щодо речових доказів
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Враховуючи положення ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів наступним чином:
- автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21099», сірого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 - передати власнику ОСОБА_9 ;
- лазерний DVD-R диск з маркуванням НР 4.7Gb/120min/16x з відеозаписами, лазерний оптичний DVD-R диск з маркуваннями Му MEDIA 4.7Gb/16x/120min з відеозаписами, лазерний оптичний CD-R диск з маркуванням Verbatim 700MB/80min/52x з відеозаписами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах цього кримінального провадження. 

7.2. Щодо процесуальних витрат
Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. 
Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні становлять 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок за проведення судової транспортно- товарознавчої експертизи та підлягають стягненню з ОСОБА_3 .
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 374, 376, 394, 468-476, 615 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду в кримінальному провадженні № 12025170560000552, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 жовтня 2025 року, про визнання винуватості від 16 вересня 2026 року, укладену між прокурором Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 та обвинуваченим  ОСОБА_3  у присутності захисниці - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому узгоджене в угоді покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та пункту 2 ч.3 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід  ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні:
- автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21099», сірого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 - передати власнику ОСОБА_9 ;

- лазерний DVD-R диск з маркуванням НР 4.7Gb/120min/16x з відеозаписами, лазерний оптичний DVD-R диск з маркуваннями Му MEDIA 4.7Gb/16x/120min з відеозаписами, лазерний оптичний CD-R диск з маркуванням Verbatim 700MB/80min/52x з відеозаписами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах цього кримінального провадження. 

Стягнути із ОСОБА_3 , в дохід держави 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок процесуальних витрат за проведення судової транспортно- товарознавчої експертизи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя          ОСОБА_10