ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2026 р. | м. Харків | Справа № 922/870/26

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Калантай М.В. 
при секретарі судового засідання Почуєвій А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом | Фізичної особи-підприємця Калініченка Олега Ігоровича, м. Харків
до | ОСОБА_1 , м. Зміїв Харківської області
про | стягнення 1 570 500,00 грн.
за участю представників:
від позивача: Ястребова Є.Б.
від відповідача: Ткаченко Ю.О. 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Калініченко Олег Ігорович (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення 1570500,00грн. заборгованості.
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо внесення орендної плати за договором оренди №1/09.12 від 09.12.2021 за період з 01.04.2022 по 31.03.2023.
Ухвалою від 30.03.2026 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.04.2026.
Також, слід зазначити, що 24 березня 2026 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, а якій він просив забезпечити позов шляхом: накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 в межах суми 1 570 500 грн., що знаходяться на його банківському рахунку; накладення арешту на майно ОСОБА_1, а саме, житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 57.2 кв.м та земельну ділянку житлової забудови, площею: 0.08 га, кадастровий номер: 6322082001:00:000:1303.
Ухвалою від 26.03.2026 у задоволенні вищевказаної заяви позивача про забезпечення позову було відмовлено.
10 квітня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти вимог позивача заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість, просив у задоволенні позову відмовити. При цьому зазначив, що акт приймання - передачі майна сторонами не був підписаний, тобто вимоги пункту 3.1. Договору не були виконані. Цей факт свідчить про те, що майно не було передано у користування. Дана обставина встановлена судовими рішеннями у справі №638/6073/23. Позивачем не надано жодних належних доказів фактичного користування орендованим майном, а тому підстави для стягнення орендної плати відсутні. Крім того, щодо підсудності даного спору відповідач зауважив, що у спірних правовідносинах він не виступає суб`єктом господарювання. 
14 квітня 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він з доводами відповідача не погодився та наполягав на правомірності позовних вимог. Зазначив, що є безпідставним ототожнення забезпечувального платежу з сумою за перший місяць користування об`єктом оренди, тобто з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року. Наголосив, що покладався на добросовісну та узгоджену поведінку орендаря, який не лише погодив істотні умови договору, але й фактично здійснив дії з його виконання, зокрема перерахував забезпечувальний платіж та платіж за перший місяць користування об`єктом оренди, а також розпочав підготовку до користування приміщенням. За таких обставин, позивач мав обґрунтовані підстави вважати, що договірні відносини є фактично розпочатими, а орендар прийняв умови договору до виконання не лише формально, але й шляхом реальної поведінки, спрямованої на набуття та реалізацію прав користування майном. Отже, подальше посилання на відсутність підписаного акта приймання-передачі як на підставу невиникнення обов`язків зі сплати орендних платежів є проявом суперечливої поведінки, яка суперечить принципу добросовісності та прямо заборонена доктриною venire contra factum proprium. Позивач також вказує, що фактичне завезення майна свідчить про прийняття об`єкта оренди та початок його використання, що є належним доказом виникнення зобов`язань незалежно від формального оформлення акту приймання-передачі. Додатково позивач заперечив проти посилань відповідача щодо непідсудності даного спору господарським судам, оскільки ОСОБА_1. у період дії договору оренди був зареєстрований як фізична особа - підприємець та здійснював підприємницьку діяльність на власний ризик (з 09 листопада 2009 року по 31 січня 2025 року). Підтвердженням того, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, є положення пункту 1.4 Договору оренди №1/09.12 від 09 грудня 2021 року, який передбачає, що цільове призначення орендованого майна - використання з метою здійснення господарської діяльності.
15 квітня 2026 року від позивача надійшло клопотання про долучення документів, у якому він просить суд долучити до матеріалів справи належним чином завірені копії рішення від 27 лютого 2024 року Дзержинського районного суду м.Харкова та постанови від 05 червня 2025 року Харківського апеляційного суду у цивільній справі № 638/6073/23 до матеріалів господарської справи № 922/870/26, реєстрові копії яких було надано разом із позовною заявою.
У підготовчому засіданні 29.04.2026 прийнято та долучено до матеріалів справи надані сторонами заяви по суті справи, а також задоволено клопотання позивача про долучення документів. Також у даному засіданні судом без оформлення окремого документа постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 15.05.2026.
Ухвалою від 11.05.2026 підготовче засідання відкладено на 10.06.2026.
У підготовчому засіданні 10.06.2026 судом без оформлення окремого документа постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 26.06.2026.
Ухвалою від 26.06.2026 розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 10.07.2026.
У судовому засіданні 10.07.2026 судом оголошено перерву до 17.07.2026.
Представник позивача в судовому засіданні 17.07.2026 підтримала доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просила позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у даному судовому засіданні проти вимог позивача заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позову відмовити.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.
09 грудня 2021 року між Фізичною особою - підприємцем Калініченком Олегом Ігоровичем, як орендодавцем, та ОСОБА_1, як орендарем, укладено договір оренди №1/09.12 (надалі - Договір), за умовами якого орендодавець зобов`язується передати орендареві в тимчасове платне користування нерухоме майно, а саме будівля літ. "А-2", що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 427,3 кв.м.
Згідно пункту 1.4. Договору цільове призначення орендованого майна - використання з метою здійснення господарської діяльності.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.1.1 Договору сума орендної плати в місяць за період з 01.03.2022 по 01.09.2022 за орендоване майно становить 123000,00 грн. без ПДВ. Сума орендної плати в місяць за період з 01.09.2022 по 01.09.2023 за орендоване майно становить 136500,00 грн. 
Пунктом 2.1.2 Договору визначено, що у дводенний термін, з моменту підписання цього Договору орендар сплачує орендодавцю забезпечувальний платіж у розмірі місячної орендної плати, що складає 136500,00 грн. без ПДВ., та платіж за перший місяць користування об`єктом оренди (за період з 01.03.2022р. по 31.03.2023р.), що складає 123000,00 грн. без ПДВ. Після закінчення Договору оренди та виконання п. 2.8. цього Договору, забезпечувальний платіж повертається Орендарю. 
Пунктом 2.5 Договору передбачено, що орендна плата сплачується Орендарем до першого числа поточного календарного місяця.
Згідно пункту 2.8 Договору плата за водопостачання, енергопостачання, теплопостачання, каналізацію, інші побутові та комунальні послуги, пов`язані з об`єктом оренди, послуги по прибиранню загального користування та прилеглих територій, сантехнічне обслуговування приміщень загального користування та тому подібне, а також на охорону об`єкту оренди та будинку, в якому він знаходиться в орендну плату не входе, та сплачується орендарем.
Відповідно до пункту 3.1 Договору орендоване майно передається орендареві у користування у строк до 01 березня 2022 року та оформлюється Актом приймання -передачі, що підписується Сторонами та є невід`ємною частиною цього договору, згідно додатка 1.
Згідно з підпункту 4.4.1 пункту 4.1 Договору орендодавець зобов`язаний передати у володіння та користування орендарю зазначене у цьому договорі майно та підписати акт приймання - передачі майна.
Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, в провадженні Господарського суду Харківської області знаходилась справа №638/6073/23 за позовом ОСОБА_1 до ФОП Калініченко О.І. про стягнення 410107,13грн., з яких: забезпечувальний платіж у розмірі 259500,00 грн, 3% річних за період з 01 березня 2022 року до 19 травня 2023 року у розмірі 9491,30 грн та сума інфляційного збільшення за період з 01 березня 2022 року до 19 травня 2023 року у розмірі 70035,96 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.11.2025, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 січня 2026 року, у справі №638/6073/23 встановлено, що:
- орендарем на виконання пункту 2.1.2 договору оренди №1/09.12 від 09.12.2021 був внесений забезпечувальний платіж у розмірі 259500,00 грн.;
- водночас, сторони Акт приймання-передачі майна не складали, тобто вимоги, передбачені пунктом 3.1 договору оренди №1/09.12 від 09.12.2021 не виконані;
- зважаючи на те, що майно за Договором оренди відповідачем за актом приймання-передачі в порядку пункту 3.1. договору та частини 1 статті 795 Цивільного кодексу України передано не було, то строк оренди не розпочався та обов`язки Орендаря (Позивача) щодо сплати орендної плати та комунальних платежів не виникли;
- отже, оскільки Договір не виконувався, то забезпечувальний платіж не набув забезпечувальної функції і відсутні підстави для його знаходження у орендодавця;
- відповідно до пункту 1.4 Договору цільове призначення орендованого майна - використання приміщення з метою здійснення господарської діяльності. Отже саме здійснення господарської діяльності в орендованому приміщенні є його використанням, тоді як сам по собі перебування у приміщенні окремих речей позивача не є користуванням об`єктом оренди відповідно до статті 759 та статті 795 ЦК України. Проте матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем в орендованому приміщенні жодної господарської діяльності.
У зв`язку з цим, за результатами розгляду справи №638/6073/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП Калініченко О.І. про стягнення 410107,13грн. задоволено в повному обсязі.
Звертаючись з позовом у даній справі №922/870/26, ФОП Калініченко О.І. зазначає, що, незважаючи на непідписання акту приймання-передачі орендованого майна, договір оренди №1/09.12 від 09.12.2021 фактично виконувався сторонами, а тому у ОСОБА_1 існує обов`язок зі сплати орендної плати за період з 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року в загальному розмірі 1570500,00грн., з яких: заборгованість за період з 01 квітня 2022 року по 01 серпня 2022 року в сумі 615000грн. (п. 2.1 Договору); заборгованість за період з 01 вересня 2022 року по 31 березня 2023 року в сумі 955500 грн. (п.2.1.1 Договору).
Вказані доводи позивач обґрунтовує тим, що ним за домовленістю з відповідачем здійснено ремонт (переобладнання) приміщень під потреби майбутньої школи та передано їх відповідачу, який, у свою чергу, до 20-х чисел лютого 2022 року почав завозити в приміщення обладнання та майно, необхідне для ведення господарської діяльності. Позивач підкреслює, що через велику кількість речей, меблів та обладнання ОСОБА_1 він не мав можливості надати приміщення в оренду іншим особам.
16 березня 2023 року ФОП Калініченко О.І. направив ОСОБА_1. лист в якому зазначив: «У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, на виконання п. 7.2. Договору оренди N? 1/09.12 від 09 грудня 2021 року, а саме, беручи до уваги той факт, що обставини непереборної сили діють більше ніж 2 місяці поспіль та не виявляють ознак припинення, вважаємо договір оренди N? 1/09.12 від 09 грудня 2021 року таким, що втратив свою чинність. Припинення даного договору вважаємо за сім (7) днів після отримання цього листа. Не сплачена орендна плата за договором оренди 1/09.12 від 09 грудня 2021 року за період з 01.04.2022 по 16.03.2023 у сумі 1 625 250,00 грн. ФОП Калініченко О.І. (Орендодавець) від ОСОБА_1. (Орендар) та не сплачені комунальні послуги не вимагаються, та будуть частково погашені за рахунок забезпечувального платежу.»
27 березня 2023 року відповідач вивіз свої речі та інших орендних платежів не вносив.
Проте 10 квітня 2023 року ОСОБА_1. направив ФОП Калініченку О.І. вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 259 500 грн.
У зв`язку з цим, позивач вважає що строк дії договору оренди № 1/09.12 від 09 грудня 2021 року припинилася 10 квітня 2023 року.
Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача 1570500,00грн. заборгованості щодо внесення орендної плати за договором оренди №1/09.12 від 09.12.2021 за період з 01.04.2022 по 31.03.2023.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Відповідно до статті 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з частиною 1 статті 795 передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до пункту 3.1 Договору орендоване майно передається орендареві у користування у строк до 01 березня 2022 року та оформлюється Актом приймання -передачі, що підписується Сторонами та є невід`ємною частиною цього договору, згідно додатка 1.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі статями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, чинним законодавством та умовами Договору визначено, що належним доказом передачі майна в оренду є підписаний сторонами акт приймання-передачі. При цьому саме з дати підписання такого акту починається обчислення строку договору оренди та відповідно у орендаря виникає зобов`язання щодо внесення орендної плати.
Проте позивачем не надано та матеріали справи не містять складеного та підписаного сторонами акту приймання-передачі орендованого за Договором майна.
У зв`язку з цим, суд констатує відсутність у справі основного належного та допустимого доказу (акту приймання-передачі орендованого майна), з яким пов`язано виникнення для відповідача обов`язку щодо внесення орендної плати за Договором.
Що ж до фактично наданих позивачем доказів та доводів, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, суд зазначає наступне.
Позивач вказує, що ОСОБА_1. у день підписання Договору висунув умови щодо проведення ремонтних робіт з перепланування приміщень під потреби майбутньої школи. Факт узгодження змін підтверджується проектною документацією "Зміни для орендаря" по 1-му, 2-му, 3-му, 4-му поверхам, а також цокольному приміщенню.
Проте дане твердження не підтверджено жодним двостороннім документом, який містив би підпис відповідача.
Відповідне листування сторін щодо даного питання також суду не надано.
Умови Договору будь-яких посилань на обов`язок орендодавця здійснити переобладнання приміщень не містять. 
Додані до позову чернетки та креслення на планах приміщень, що виконані невідомими особами, з невідомою метою та в невідомий час, не можуть бути визнані судом як належні докази погодження сторонами здійснення будь-яких перепланувань орендованих приміщень.
Надані позивачем видаткові накладні та замовлення на придбання будівельних матеріалів також не містять посилань на мету їх придбання та використання, що була б пов`язана з виконанням вимог орендаря за Договором.
Отже, твердження позивача про здійснення перепланування приміщення на вимогу орендаря до початку оренди є недоведеними.
Позивач також посилається на те, що з початку лютого 2022 року орендар почав завозити в приміщення обладнання та майно, необхідне для ведення господарської діяльності, оскільки строк передачі об`єкта було встановлено до 01 березня 2022 року на підставі п. 3.1 Договору. Все обладнання орендаря залишилося у приміщенні з лютого 2022 року по 27 березня 2023 року. Для того, щоб майно з приміщення не було розкрадено, позивач домовився з ОСОБА_2 про нагляд ОСОБА_2. за приміщенням та майном, що знаходилось в ньому, що підтверджується свідченнями самого ОСОБА_2 , фотографіями, листуванням та іншими доказами, включаючи скріншоти листування між ФОП Калініченком О.І. та ОСОБА_1.
На підтвердження факту завезення відповідачем речей та обладнання надано заяви свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також самого ФОП Калініченко О.І.
Суд критично ставиться до вказаних заяв, оскільки, по-перше, вищевказані особи є пов`язаними з позивачем родинними, трудовими або партнерськими відносинами, по-друге, всі свідки заявляють про те, що їм відомо про завезення відповідачем до орендованого приміщення речей, меблів та обладнання у великій кількості без зазначення конкретного джерела такої інформації та способу ідентифікації власника таких речей, по-третє, з цих заяв неможливо достеменно встановити види, точну кількість, об`єм та номенклатуру майна, по-четверте, існують розбіжності між показаннями свідків - так, свідок ОСОБА_3 та ФОП Калініченко О.І. стверджують, що 27.03.2023 речі та обладнання вивіз ОСОБА_1 , свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стверджують, що вивіз речей здійснювався невідомими жінками за дорученням ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_2 стверджує, що майно забирали "орендарі", а також на об`єкті були присутні двоє жінок, які заповнювали документи та підраховували кількість завантажених речей.
Додатковим підтвердженням наявності речей відповідача позивач вважає також листування в месенджері з невідомою особою, а не з відповідачем, яке містить фотографії невеликої кількості коробок та меблів, без ідентифікації їх власника, а також фото невідомих осіб.
Водночас відповідачем не надано будь-якого переліку речей, які завозилися та в подальшому зберігалися в орендованому приміщенні, а тому суд не може встановити конкретну кількість та об`єм таких речей, і, відповідно, належним чином перевірити доводи позивача про зайняття всіх приміщень речами, меблями та обладнанням відповідача, а також про неможливість у зв`язку з цим передати приміщення в оренду іншим особам.
Не надано відповідачем і конкретні відомості про осіб, які безпосередньо завозили та вивозили ці речі, а також про наявність у них будь-яких повноважень діяти від імені відповідача, а тому суд не може достеменно встановити зв`язок цих осіб з відповідачем.
Будь-яке листування безпосередньо з відповідачем або належним чином уповноваженими ним представниками щодо завезення та вивезення речей у справі відсутнє.
Тобто фактично вищевказані доводи відповідача належним чином не доведено.
Крім того, суд звертає увагу, що доводам відповідача про перебування у приміщенні окремих речей позивача надавалася оцінка при розгляді справи №638/6073/23.
Зокрема, Східний апеляційний господарський суд в своїй постанові від 27.01.2026 у вказаній справі зазначив, що "відповідно до пункту 1.4 Договору цільове призначення орендованого майна - використання приміщення з метою здійснення господарської діяльності.
Отже саме здійснення господарської діяльності в орендованому приміщенні є його використанням, тоді як сам по собі перебування у приміщенні окремих речей позивача не є користуванням об`єктом оренди відповідно до статті 759 та статті 795 ЦК України. Проте матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем в орендованому приміщенні жодної господарської діяльності".
Під час розгляду даної справи ФОП Калініченко О.І. також не надав докази того, що ОСОБА_1. в орендованому приміщенні здійснювалася будь-яка господарська діяльність, що підтверджувало б факт користування відповідачем приміщенням у відповідності до умов Договору.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимим доказами факт передачі відповідачу в оренду приміщення, з яким пов`язаний початок обчислення строку договору оренди (згідно з ч.1 ст.795 ЦК України) та виникнення у відповідача обов`язку щодо внесення орендної плати.
Крім того, суд також звертає увагу, що відповідно до частини 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
У даному випадку, позивач у позові зазначає, що орендоване за Договром майно мало використовуватися відповідачем під потреби приватної школи.
Проте загальновідомою є обставина, що у зв`язку із проведенням бойових дій у 2022 році очне навчання в школах міста Харкова не проводилося. З 01.09.2022 року всі загальноосвітні заклади перейшли на онлайн-формат через постійні обстріли та загрозу безпеці учнів і вчителів.
Отже, відповідач протягом спірного періоду в будь-якому випадку не міг використовувати орендоване приміщення з метою здійснення такої господарської діяльності як діяльність приватної школи через обставини, за які він не відповідає, а тому він звільняється від сплати орендної плати на підставі частини 6 статті 762 ЦК України.
Підсумовуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову ФОП Калініченко О.І. до ОСОБА_1 про стягнення орендної плати за договором оренди №1/09.12 від 09.12.2021 за період з 01.04.2022 по 31.03.2023.
При цьому, суд вважає за необхідне відхилити доводи відповідача про непідвідомчість даного спору господарським судам, оскільки наявність господарського характеру в правовідносинах сторін щодо виконання умов договору оренди №1/09.12 від 09.12.2021 встановлена постановою Харківського апеляційного суду від 05.06.2025 у справі №638/6073/23, а також підтверджується умовами п.1.4 Договору.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.
Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд  

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено "27" липня 2026 р. 

Суддя | | М.В. Калантай