Справа № 950/2551/26
Номер провадження 3/950/1055/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2026 року         м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Чхайло О.  В.,  при секретарі судового засідання – Сивоконь А.І., за участю представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності – Васильця С.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 746966 від 16.08.2026 ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 07.09.2025 о 15:00 в с. Патріотівка на автодорозі 0-190807 керував квадроциклом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» № 1679 від 17.11.2025, чим порушив п. 2.9 а ПДР.
У судовому засіданні представник зазначив, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є непідтверджений. При огляді останнього на стан сп`яніння порушено порядок направлення особи на такий огляд та процедуру його проведення. Вважає, що наявними у справі матеріалами вина особи, яка притягується до відповідальності, не доводиться. У зв`язку з наведеним просить провадження у справі закрити. 
Заслухавши представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні докази, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно зі ст. 245 КУпАП своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом є завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення.  
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Ухвалюючи рішення, суд вважає, що досліджені судом докази не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке ставиться йому в вину.
Так, в матеріалах справи мається протокол, складений щодо останнього, з якого встановлено, що 07.09.2025 о 15:00 в районі с. Патріотівка, Сумського району, Сумської області ОСОБА_1 керував квадроциклом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п 2.9 а Правил дорожнього руху.
Однак, суд не може погодитися з вказаним звинуваченням та при прийнятті рішення враховує таке.
Згідно з п. 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність водія транспортного засобу за порушення зазначених вимог правил дорожнього руху установлена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. 
Згідно з п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, - поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Крім цього, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, встановлено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_1 керував транспортним засобом 07.09.2025 о 15:00 год., про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. В той же час до закладу охорони здоров`я останній був доставлений та оглянутий там 07.09.2025 о 17:45 год., що є порушенням встановленого законом порядку огляду особи, яка керує транспортним засобом, на стан сп`яніння, а відповідно результати такого огляду визнаються неналежними та недопустимим доказом у даній справі. 
Крім цього, суд зауважує, що на запит суду про надання сертифікату відповідності робочого засобу вимірювання техніки, використаного 07.09.2025 при проведенні медичного огляду з метою виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» надало копію сертифікату калібрування № 26/2141, який датований лютим 2026 року, тоді як  ОСОБА_1 був направлений на огляд та пройшов його у вересні 2025 року.
Отже, документи про відповідність технічного засобу вимірювання, застосованого 07.09.2025 при огляді ОСОБА_1 на стан сп`яніння, які підтверджує, що цей тип приладу офіційно дозволений для використання в Україні та відповідає технічним регламентам, підтверджують точність вимірювань конкретного екземпляра приладу – повірку, яка є чинною на момент огляду, суду надано не було і матеріали справи їх не містять.
Таким чином, не є доведеним належними, достатніми та беззаперечними доказами, що  ОСОБА_1 того дня кермом транспортного засобу, перебуваючи при цьому в стані сп`яніння. 
Протилежний же висновок ґрунтувався б виключно на припущеннях, які в основу свого рішення суд покласти не може. 
Відповідно до статті 62 Конституції України та практики Верховного Суду, вина особи має доводитися доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях відзначає, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).
Оцінивши всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає необхідним провадження у ній закрити на підставі ст. 247 КУпАП, оскільки вина  ОСОБА_1  у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не є доведеною.
Керуючись ст. ст. 9, 247, 245, 251, 252, 280 КУпАП,

У Х В А Л И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі до Сумського апеляційного суду скарги через Лебединський районний суд Сумської області. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя:       Олександр ЧХАЙЛО