Справа № 2/714/348/26
ЄУН: 718/868/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" липня 2026 р. м.Герца
Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :
головуючого-судді | Єфтемій С.М.
за участю:секретаря судових засідань | Постевка Г.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - Первісний кредитор чи ТОВ «Мілоан») 12 січня 2024 року уклали договір про споживчий кредит №101433408 (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 5 000 грн., строком на 105 днів, зі сплатою процентів за користуванням кредитом у відповідності до умов визначених договором.
28 травня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ/Т та Додаткову угоду №1, у відповідності до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитними договорами, що існують на дату відступлення право вимоги, в т.ч. і відносно вищевказаного кредитного договору укладеного із відповідачкою.
Оскільки, ОСОБА_1 на порушення умов договору, свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту та сплатити відсотків не виконує, за нею утворилася заборгованість на загальну суму 17 775 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5 000 грн., заборгованості за відсотками - 11 925 грн. та заборгованості за комісіями - 850 грн. яку позивач, як правонаступник ТОВ «Мілоан», просив стягнути з неї, а також витрати по сплаті судового збору та правничу допомогу.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін.
Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 травня 2026 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Втім, за змістом позовної заяви представник позивача Усенко М.І. просив провести розгляд справи у його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка  ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, втім від останньої, 21 липня 2026 року надійшли пояснення за змістом яких, позов не визнає. 
Посилається на те, що вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Обставини укладання 12.01.2024 року нею кредитного договору №101433408 із ТОВ «Мілоан» та отримання грошових коштів у сумі 5000 грн. не оспорює. Втім, вважає що надані позивачем документи не підтверджують набуття ним права вимоги до неї -  ОСОБА_1 за кредитним договором №101433408, оскільки акт приймання - передачі документації боржника не підписаний сторонами, не заповнений та не містять відомостей, які б дозволили встановити, що вони стосуються саме її як боржника, а також не містять інформацію про кредитний договір №101433408, перелік прав вимоги, що були відступлені та документи, які передавалися новому кредитору. Крім цього, вважає що стягнення процентів у заявленому розмірі не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, а стягнення комісії за надання кредиту відповідно до ч.1, ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України ,,Про споживче кредитування,, є нікчемною. Тому, просить відмовити у задоволенні позову а розгляд справи провести у її відсутності.
За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.5 ст.279 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 12 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 101433408, у відповідності до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 5 000 грн., а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
У відповідності до п.1.3 Кредитного договору, кредит надається загальним строком 105 днів з 12.01.2024 року і складається з пільгового та поточного періодів.
Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 27.01.2024 року (рекомендована дата платежу) (п. 1.3.1. Договору).
Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 26.04.2024 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2. Договору).
Відповідно до п. 1.4. Договору, позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 27.01.2024 р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 26.04.2024 року (останнього дня строку кредитування).
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Пунктом 1.5.1 Договору встановлено, що комісія за надання кредиту становить 850 грн., яка нараховується за ставкою 17,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.
Відповідно до п. 6.1. договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно з п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Товариству.
Відповідно до п. 6.3. Договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з п. 6.4. Договору укладення Товариством договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.
Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. Договору).
Згідно із пунктом 7.1, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
За змістом додатків №1, №2 та №3 до договору про споживчий кредит №101433408 від 12.01.2024 року (графік платежів, заява на отримання кредиту, додаткові контактні дані Позичальника для взаємодії за Кредитним договором) вбачається, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 5000 грн., проценти за користування 11925 грн. та 850 грн. комісії за надання кредиту.
Відповідно до положеннях статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору.
Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
На підтвердження підписання відповідачкою договору про споживчий кредит №101433408 від 12.01.2024 року до матеріалів позовної заяви додано договір про споживчий кредит, заява на отримання кредиту, анкета - заява на кредит №101433408 та довідку про ідентифікацію, згідно з яких вбачається, що ОСОБА_1 прийняла умови договору шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора «878065» 12.01.2024 року о 13 год. 33 хв., який відправлено на номер телефону НОМЕР_2 . Також, зазначені анкетні та паспортні дані позичальника - ОСОБА_1 , її РНОКПП, електронна адреса та номер банківської картки НОМЕР_3 .
На виконання умов вказаного Договору, ТОВ «Мілоан» 12 січня 2024 року здійснило перерахунок грошових коштів у сумі 5000 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , призначення платежу: кошти згідно договору 101433408, про що свідчить платіжне доручення №80525794 від 12.01.2024 року (а.с.27).
Вказані обставини також підтверджуються листом АТ КБ «Приват Банк» №20.1.0.0.0/7-260604/120808-БТ від 10.06.2026 року наданим на ухвалу суду про витребування доказів, відповідно до якого, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано платіжну карту № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ). Також повідомлено, що 12.01.2024 року на вказану платіжну картку було зараховано грошові кошти в сумі 5000 грн.
Як свідчить письмові докази, дата проведення транзакції співпадає з датою та часом укладання договору №101433408 про надання споживчого кредиту, а картковий рахунок № НОМЕР_4 відповідає реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) вказаної відповідачкою при оформленні договору.
З урахуванням вищенаведеного, суд знаходить встановленим, що ТОВ «Мілоан» 12 січня 2024 року уклало із ОСОБА_1 договір про споживчий кредит в електронній формі, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 5 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №80525794 від 12.01.2024 року та відповіддю АТ КБ «Приват Банк» від 10.06.2026 року про перерахування зазначеної суми коштів на рахунок № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), який відкритий на ім`я відповідачки. 
Втім, відповідачкою умови кредитного договору не виконала, а саме не здійснила погашення кредиту та відсотків за його використання, про що свідчить виписка по рахунку надана позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
28.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 108-МЛ/Т, відповідно до якого Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до боржників які виникли у Кредитора внаслідок укладання з Боржниками Кредитних договорів та надання Кредитором Боржникам кредитних коштів, та які входять до Портфелю Заборгованості (п.6.1).
Загальний розмір Портфеля Заборгованості Боржників, Права вимоги до яких відступаються, складає 50 817441,44 грн. станом на дату підписання Сторонами цього договору.
Відповідно до 6.2.3. Договору факторингу, права вимоги переходять до Нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь Кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній в п.7.1 цього Договору, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості.
Згідно п.7.1. Договору факторингу, в якості компенсації за придбання (відступлення) Права Вимоги, Новий кредитор сплачує Кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання цього Договору складає 1 620 701, 82 грн. При цьому оплата Прав Вимоги, які підлягають відступленню згідно цього Договору, щодо кожного окремого Боржника, визначається згідно з Додатком №1 до даного Договору.
Згідно із наданого платіжного доручення від 28.05.2024 року убачається, що ТОВ ФК «Кредит-Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Мілоан» 1 620 701, 82 грн. 
28.05.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит- Капітал» складено Акт приймання-передавання Реєстру Боржників за договором Факторингу №108-МЛ/Т від 28.05.2024 року, що підтверджується копією акту приймання-передавання.
Як вбачається з Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №108 -МЛ/Т. 10.09.2025 року, за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором №1014334 від 12.01.2024 року на загальну суму 17 775 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту - 5 000 грн., заборгованості за відсотками - 11 925 грн. та 850 грн. - залишок комісії.
Підстав ставити під сумніви вказаний Витяг в суду не має. Відтак, означений Витяг є належним та допустимим доказом, який свідчить про безпереривного переходу права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ ФК «Кредит Капітал», та містить відомості про особу відповідачки, ОСОБА_1 , її РНОКПП НОМЕР_6 та кредитного договору № 101433408 від 12.01.2024 року.
Сама відповідачка, окрім як зазначення в поясненні про сумнівність такого договору факторингу, не довела та не обґрунтувала мотиви таких доводів, що, в свою чергу, є необґрунтованими та до уваги судом не приймаються.
Відтак, ураховуючи що позичальник - відповідачка, отримала та використала кредитні кошти та в обумовлені договором строк добровільно їх не повернула, з огляду на положення ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд знаходить вимогу позивача як правонаступника ТОВ «Міолан» про стягнення з відповідачки заборгованості щодо тіла кредиту в сумі 5 000 грн. обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України, мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 105 днів, тобто з 12.01.2024 року до 26.04.2024.
Розмір відсотків згідно з додатком №1 «Графік платежів за договором про споживчий кредит 101433408 від 12.01.2024» до цього договору встановлено в сумі 11 925 грн., реальна річна ставка складе 8119 грн. та загальна вартість кредиту складе 17 775 грн. 
Згідно виписки з особового рахунку заборгованість за кредитом становить : 17 775 грн., за тілом кредиту - 5000 грн. по відсоткам - 11 925 грн. та 850 грн. заборгованість по комісії.
Заборгованость за відсотками за період з 12.01.2024 року по 26.04.2024 року: становить 11 925 грн.
Разом з тим, розрахунок заборгованості здійснювався за період з 23.04.2024 року по 26.04.2025 року за процентною ставкою 2,30 % в день.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Судом встановлено, що договір про надання споживчого кредиту № 101433408 був укладений 12.01.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому він повинен був укладатися з врахуванням норм пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» та розмір денної процентної ставки повинен відповідати відповідним положенням закону.
Відтак, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 12.01.2024 року у частині нарахування процентів за користування кредитом повинен бути здійсненний наступним чином:
-за період з 12.01.2024 року до 27.01.2024 року (15 днів) 5000 х 2.10 % =1575 грн.;
-за період з 28.01.2024 року до 22.04.2024 року (86 днів) 5000 х 2.30 % =9890 грн.;
-за період з 23.04.2024 року по 26.04.2024 року (4 днів) 5000 х 1.5%=300 грн.
Отже, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №101433408 від 12.01.2024 року в частині нарахування процентів за користування кредитом становить 11 765 грн.(1575+9890+300).
Таким чином, суд вважає, що при укладенні кредитного договору відповідачка була повідомлена про розмір відсотків, порядок їх сплати та інші суттєві обставини договору, і добровільно уклала цей договір та користувалася отриманими коштами, при цьому відповідачкою не надано ніяких доказів на підтвердження чи спростування здійснених нею платежів за період з 12.01.2026 року по 26.04.2024 року.
Вирішуючи питання щодо косімії за видачу кредиту, суд зазначає про наступне. 
За змістом Договору № 1014334408 від 12.01.2024 року сторони погодили комісію за надання кредиту за ставкою 17.00 відсотків від суми кредиту одноразово, що в грошовому еквіваленті становить 850 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).
Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст.1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Таким чином, посилання відповідачки на нікчемність комісії за надання кредиту є безпідставним та спростовується з мотивів наведених вище.
З урахуванням вищевикладеного, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №101433408 від 12.01.2024 року складає 17 615 грн., з яких : 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 765 грн. - заборгованість за нарахованими процентами та 850 грн. - заборгованість по комісії.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про наступне. 
За положеннями ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.
Так, з договору про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року вбачається, що АО «Апологет», від імені якого діє адвокат Усенко М.І., надається ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» правова допомога.
За змістом Додатку до договору про надання правової допомоги, адвокатом Усенко М.І. наведено перелік наданих юридичних послуг та їх вартість щодо вирішення спору про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , загальна сума яких становить 8 000 грн. 
Отже позивачем понесено витрати на правову допомогу всього у розмірі 8 000 грн. 
Зменшення суми судових витрат на правничу допомогу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю виконаної роботи. Такі висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду у справі № 910/16803/19 (постанова від 19.07.2021) та Великої Палати Верховного Суду у справі 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).
Зважаючи на докази в підтвердження наданих адвокатських послуг та враховуючи клопотання відповідачки щодо неспівмірності заявлених позивачем витрат, з огляду на незначну складність справи, по яких наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, то суд, зважаючи на часткове задоволення заявлених вимог позивача вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит - Капітал» витрат на правову допомогу до 6000 грн. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідачки слід стягнути на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2638 грн. 17 коп. (99,09% ? 2662,4 грн.).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263-265, 274-280 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження юридичної особи: 79018, м. Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, реквізити IBAN: НОМЕР_7 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість по кредитному договору № 101433408 від 12.01.2024 року на загальну суму 17 615 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження юридичної особи: 79018, м. Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, реквізити IBAN: НОМЕР_7 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2638 грн. 17 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-и днів з дня його проголошення, а у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено «24» липня 2026 року.

Суддя: