Справа № 727/7325/26
Провадження № 2-а/727/182/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року Шевченківський районний суд міста Чернівці у складі:
головуючої судді - Бойко М.Є.,
за участю секретаря судових засідань - Васківчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В: 
У травні 2026 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Галета П.О. звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівців із позовом про визнання протиправною про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №5170 від 27.12.2024 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
На обґрунтування таких позовних вимог адвокат зазначив наступне. Постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27 грудня 2024 року № 5170 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн за відмову від проходження військово-лікарської комісії.
Проте, відповідачем не було дотримано встановленої законодавством процедури направлення позивача на проходження ВЛК. 
Так, законодавством визначено чітку послідовність дій щодо направлення особи на ВЛК: виклик особи повісткою із зазначенням мети прибуття, прибуття особи до ТЦК та СП, вручення направлення на ВЛК під особистий підпис та проходження медичного огляду. При цьому, як стверджує позивач, повістки на проходження медичного огляду йому не вручалося, а матеріали справи не містять доказів належного повідомлення про необхідність проходження ним ВЛК.
Крім того, адвокат у позові зазначає про відсутність належних і допустимих доказів відмови ОСОБА_1 від проходження ВЛК. Зокрема, до протоколу не долучено фото- чи відеофіксації, письмових пояснень свідків, акту про відмову від отримання направлення або інших документів, які б підтверджували факт такої відмови. Сам по собі протокол не є беззаперечним доказом вини без підтвердження її іншими доказами.
Також у позові зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за відсутності позивача. На постанові відсутній підпис ОСОБА_1 про її отримання, а копію постанови у триденний строк йому не вручали і поштою не надсилали, що суперечить вимогам ст. 285 КУпАП та Інструкції, затвердженої наказом МОУ № 3 від 01.01.2024.
Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався лише 11 травня 2026 року, а тому просить поновити строк звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України та перебуває в зоні бойових дій, що об`єктивно ускладнювало можливість його своєчасного звернення до суду.
У зв`язку із вищевикладеним просить суд скасувати постанову № 5170 від 27.12.2024 та закрити провадження у справі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 травня 2026 року у справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін.
01.06.2026 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вказує, що 12 грудня 2024 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де отримав направлення №86 від 12.12.2024 на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби. Зазначає, що чинне законодавство не містить заборони щодо направлення військовозобов`язаного на проходження ВЛК у день його виявлення або прибуття до ТЦК та СП, а тому направлення позивача на медичний огляд було правомірним. У зв`язку з відмовою позивача від проходження медичного огляду 12 грудня 2024 року посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол про адміністративне правопорушення №1/717, при складанні якого, ОСОБА_1 було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. Вказує, що від отримання копії протоколу позивач відмовився у присутності двох свідків. Крім того, на розгляд справи про адміністративне правопорушення позивач не з`явився, правом на захист не скористався та результатом розгляду справи не цікавився. Також відповідач заперечує проти доводів позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду оскільки оскаржувану постанову винесено 27 грудня 2024 року, отже строк на її оскарження сплив 07 січня 2025 року. При цьому позивач звернувся до суду лише у травні 2026 року, тобто з істотним пропуском встановленого законом строку. Зазначав, що позивач був обізнаний про складання протоколу, належним чином повідомлений про дату розгляду справи, а тому повинен був дізнатися про винесення постанови саме 27 грудня 2024 року. Наведені позивачем причини пропуску строку, на думку відповідача, не є поважними та не підтверджені належними доказами. З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що постанова №5170 від 27 грудня 2024 року є законною та обґрунтованою, а позовні вимоги ОСОБА_1 - безпідставними.
08.06.2026 року представник позивача - адвокат Галета П.О. подав до суду відповідь на відзив відповідача, в якій додатково до викладених у позові обставин, зазначив що відповідач посилається на відмову позивача від підписання протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків, однак така обставина сама по собі не підтверджує відмови ОСОБА_1 від проходження ВЛК, оскільки протокол про адміністративне правопорушення та направлення на проходження ВЛК є різними документами, що виникають у межах різних правовідносин. Щодо долученої відповідачем квитанції АТ «Укрпошта» про направлення постанови зазначив, що така квитанція не підтверджує належного повідомлення позивача про її винесення. Вказав, що на долученій відповідачем квитанції проставлено дату 27.06.2025 року, тобто майже через шість місяців після прийняття оскаржуваної постанови. Крім того, із поданої квитанції неможливо достовірно встановити адресу отримувача, а матеріали справи не містять повідомлення про вручення поштового відправлення або документів, які підтверджували б отримання чи відмову від отримання листа позивачем. Також представник позивача зазначив, що під час перевірки ним номера поштового відправлення на офіційному сайті АТ «Укрпошта» відображалась інформація про відсутність даних щодо такого відправлення в системі, що унеможливлює перевірку факту його реального надсилання та вручення.
Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як вбачається зі змісту протоколу №1/717 від 12.12.20224 року, складеного старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_2 12.12.2024 року, о 21 год. 38 хв. ОСОБА_1 , будучи військовозобов?язаним, знаходячись в ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовився від медичного огляду за направленням начальника центру комплектування N?86 від 12.12.2024 р. та військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Диспозиція ст.210-1 КУпАП є бланкетною, тобто такою що відсилає до абзацу 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чч.1,3 ст.17 Закону України «Про оборону України», кваліфікуючою обставиною є вчинення даного правопорушення в особливий період. 12.12.2024 року, ОСОБА_1 був доставлений представниками ЧРУП ГУНП ВПN?l до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Постановою №5170 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 від 27.12.2024 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., оскільки він, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, будучи військовозобов?язаним та не маючи підстав для відстрочки від мобілізації згідно ст.. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», знаходячись в приміщенні першого відділу Чернівецького РТЦКгаСП в м. Сторожинець, отримав направлення N?86 від 12.12.2024 року на медичний огляд військово-лікарської комісії Сторожинецької територіальної позаштатної постійно-діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації, від проходження медичного огляду відмовився. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги абз.3 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» N? 3544-ХII від 21.10.1993 р., вчинене в особливий період, так як з 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України N? 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє станом на момент складання протоколу, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводить загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та така триває по даний час).
З 24.02.2022 в Україні діє особливий період.
Відповідно до ч.2 ст.235 КУпАП, від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно п.3 ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 (далі -Положення).
Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.
Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.
Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз.4 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Тобто, відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України чітко регламентований прямий обов`язок громадянина проходити ВЛК з метою якісного проведення медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Нормами п.п.74-74-1 Порядку № 560 закріплено, що військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилається в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з урахуванням вимог пункту 74-3 цього Порядку.
Особам віком до 45 років у направленні для проходження медичного огляду зазначається про необхідність визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ними військовій частині, командиром військової частини або начальником центру рекрутингу Збройних Cил видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, яке реєструється у письмовій формі у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається військовозобов`язаному та резервісту під особистий підпис.
Направлення на медичний огляд військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку в СБУ, а також військовозобов`язаних, які виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації в обраному ними підрозділі, органі, закладі, установі СБУ, здійснюється у порядку, визначеному Головою СБУ.
Для формування направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в електронній формі за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на таке направлення кваліфікований електронний підпис у день його формування (крім направлення, зазначеного у пункті 74-3 цього Порядку). 
Роздруковане направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту, військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Додатком 11 Порядку № 560 визначено форму направлення, для встановлення придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби за станом здоров`я, у певному медичному закладі, у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.
Таким чином, з вищевказаного вбачається, що процедурі проходження на військово-лікарській комісії медичного огляду передує видача направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 до Порядку № 560; реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою, згідно з додатком 12 до Порядку № 560.
Проте, всупереч вищевказаним вимогам законодавства відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що позивач ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, зокрема, не надано копії журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, в якому містяться відомості про отримання ОСОБА_1 направлення на військово-лікарську комісію та його ознайомлення з адміністративною та кримінальною відповідальністю за ухилення від проходження призову на військову службу під час мобілізації шляхом ухилення від медичного огляду та симуляції хвороби, а також копії акту, який мало бути складено у разі відмови останнього від проходження вищевказаної комісії.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищезазначене, доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення не спростовано матеріалами справи, а його вина не доведена належними та допустимими доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, в зв`язку із чим суд, з сукупності встановленого та викладеного, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, адміністративне стягнення накладено на позивача незаконно та необґрунтовано, а тому наявні правові підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення і закриття провадження у справі.
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає, що про існування спірної постанови йому стало відомо 11.05.2026 року.
Водночас, в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності №5170 від 27.12.2024року у справі про адміністративне правопорушення, раніше, ніж 11.05.2026 року.
Таким чином, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови №5170 у справі про адміністративне правопорушення від 27.12.2024 року за ч.3 ст. 210-1 КУпАП як пропущений ним з поважних причин.
Керуючись статтями 5, 9, 72, 74, 77, 139, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови №5170 від 27.12.2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП як пропущений з поважних причин.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову начальника №5170 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210- 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцяти тисяч) гривень.
Справу про адміністративне правопорушення закрити.
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Є. Бойко