П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 562/3113/25
Провадження № 22-ц/4815/851/26

Головуючий у Здолбунівському районному суді 
Рівненської області: суддя Шуляк А.С.
Рішення суду першої інстанції 
(повний текст) ухвалено:
29 грудня 2025 року у м. Здолбунів 
Рівненського району Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В.., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техресурс" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (правонаступник – Товариство з обмеженою відповідальністю "Техресурс") про розірвання договору оренди землі, 
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року в суд звернулася ОСОБА_1 із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (далі – ТОВ "Західна агровирорбнича компанія") про розірвання договору оренди землі, укладеного між нею та ТОВ "Західна агровиробнича компанія" щодо земельної ділянки, кадастровий номер 5622681800:09:005:0196, площею 2,0662 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території колишньої Дерманської Другої сільської ради Здолбунівського (зараз – Рівненського) району Рівненської області, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстраційний центр "Полісся" Кузьмівської сільської ради Сарненського району, номер запису про інше речове право: 25864182, із внесенням відомостей щодо розірвання цього договору оренди землі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що вона є власником земельної ділянки площею 2,0662 га, кадастровий номер земельної ділянки 5622681800:09:005:0196, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 163237456226, що знаходиться на території колишньої Дерманської Другої сільської ради Здолбунівського району Рівненської області. 
30 вересня 2014 року між її батьком - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено договір оренди цієї ділянки з ТОВ "Колос-Інвест", а додатковою угодою від 20 грудня 2017 року орендаря замінено на ТОВ "Західна агровиробнича компанія". 
03 червня 2023 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер якої 5622681800:09:005:0196. Умовами пункту 4.1 договору передбачено, що орендна плата вноситься у грошовій сумі розміром 12 452, 69 гривень у строк до 31 грудня поточного року. Проте відповідач не сплатив їй орендної плати за 2023 та 2024 роки, що вважає порушенням договірних зобов`язань. 
Звертала увагу, що вона зверталася на гарячу лінію орендаря стосовно виплати орендної плати, що відповідачем залишено без відповідного вирішення і виплати орендної плати.
Рішенням Здолбунівського районного суду від 29 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Розірвано договір оренди землі, укладений з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" щодо земельної ділянки, кадастровий номер 5622681800:09:005:0196, площею 2,0662 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території колишньої Дерманської Другої сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстраційний центр "Полісся" Кузьмівської сільської ради Сарненського району, номер запису про інше речове право: 25864182, із внесенням відомостей щодо розірвання цього договору оренди землі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Стягнуто з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" на користь ОСОБА_1 1211,20 гривень судового збору.
У поданій апеляційній скарзі ТОВ "Техресурс", вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав установленими, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати і відмовити ОСОБА_3 у позові. 
Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що внаслідок укладення договору про відчуження (продаж) права оренди земельних ділянок 16 квітня 2025 року саме заявник є належним орендарем спірної земельної ділянки. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно новий (окремий) реєстраційний запис з номером і датою не вчиняється, а лише в існуючому записі попередньої дати, вноситься інформація про нового орендаря та підставу набуття ним речового права оренди.
Отже, за договором відчуження права оренди перейшли усі права та обов`язки орендаря зазначених земельних ділянок без винятків і визначення дати переходу (часткове правонаступництво), який як підстава реєстраційного запису вказаний у відомостях/інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Щодо права користування і права оренди земельної ділянки, то ці поняття не є тотожними, хоча оренда і є різновидом користування. Після відчуження права оренди земельної ділянки орендарем стає фізична чи юридична особа, до якої це право перейшло на підставі відповідного правочину (договору купівлі-продажу, міни, відчуження тощо). Новий орендар набуває права володіння та користування ділянкою з моменту державної реєстрації цього права, тоді як попередній орендар втрачає ці права.
Тому вважає, що ТОВ "Західна агровиробнича компанія" не є належним відповідачем, а, отже, відповідно до ст. 51 ЦПК України здійснюється заміна неналежної сторони на належну. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц звертала увагу на те, що визначення відповідачів, предмета і підстав позову є правом позивача, тоді як встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
З огляду на норму ст. 528 ЦК України зобов`язання може бути виконане не лише самим боржником, але і третіми особами. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника третьою особою.
Порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права полягає у залишенні без уваги ч. 5 ст. 93 ЗК України, ст. 1, ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі", п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 614, 617 ЦК України. 
При цьому покликається на те, що 28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата опублікувала на своєму офіційному сайті лист щодо російської військової агресії проти України як форс-мажорну обставину, що стало підставою для введення воєнного стану. Тому підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними підставами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб за договором.
Отже, орендар і надалі повинен сплачувати орендну плату, але якщо через форс-мажорні обставини він порушить строк сплати орендної плати, він не може бути притягнутий до юридичної відповідальності, передбаченої договором оренди чи законом.
Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням, посилається на судову практику у подібних правовідносинах, яку сформовано у рішеннях Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2026 року у справі №650/6789/25, від 22 вересня 2025 року у справі №650/2542/25, рішенні Малинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2025 року у справі №283/467/25.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 14 липня 2026 року ТОВ "Техресурс" залучено до участі у справі як правонаступника ТОВ "Західна агровиробнича компанія".
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.
Згідно зі ст.ст. 263, 367 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як з`ясовано судом, 30 вересня 2014 року між ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5622681800:09:005:0196 з ТОВ "Колос-Інвест", а додатковою угодою від 20 грудня 2017 року було замінено орендаря на ТОВ "Західна агровиробнича компанія".
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
Позивач у порядку спадкування після смерті спадкодавця набула у власність зазначену земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом з Державного реєстру речових прав №331615805 від 09.05.2023.
03 червня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Західна агровиробнича компанія" було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки площею 2,0662 га, кадастровий номер 5622681800:09:005:0196, строком на сім років з орендною платою в сумі 12 452, 69 гривень за повний рік оренди, яка сплачується до 31 грудня кожного року.
16 квітня 2025 року між ТОВ "Західна агровиробнича компанія" і ТОВ "Техресурс" укладено договір про відчуження (продаж) права оренди земельних ділянок, в т.ч. і щодо земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_1 . 
Вважаючи, що її суб`єктивні права на землю порушуються відповідачем внаслідок несплати у 2023 і 2024 роках орендної плати, у вересні 2025 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ТОВ "Західна агровиробнича компанія" про розірвання договору оренди землі.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача, оскільки ТОВ "Західна агровиробнича компанія" систематично за 2023 і 2024 роки допустило порушення умов договору щодо орендної плати, а саме не сплачувалася передбачена договором орендна плата. Тому факт систематичного порушення відповідачем договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання договору оренди землі та задоволення позову в цій частині.
При цьому враховано, що відповідач доказів про належну сплату орендної плати на користь позивача суду не надав.
З такими висновками колегія суддів погоджується.
Частиною першою ст.1481 ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
Згідно із ч.4 ст. 32, ст.ст. 2, 1, 13, 21, 24, 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
На вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
При цьому у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 зазначається, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Пунктами 4.1, 4.4 додаткової угоди до договору оренди землі від 03 червня 2023 року обумовлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12 452,69 гривень за повний рік оренди.
Орендна плати вноситься до 31 грудня. За перший рік оренди орендна плата розраховується та сплачується за фактичну кількість календарних днів оренди, починаючи з дня укладення договору закінчуючи 31 груднем року, в якому укладено цей договір. Орендар має право виплачувати орендну плату частинами протягом строку, визначеного цим договором.
Разом з тим приписи про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та правила частини другої статті 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать одні одним, а навпаки - доповнюють одні одних (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, розірвавши оспорюваний договір оренди землі.
Щодо доводів апеляційної скарги про існування рішень Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2026 року у справі №650/6789/25, від 22 вересня 2025 року у справі №650/2542/25, рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2025 року у справі №283/467/25, які ухвалено у подібних правовідносинах, то з ними погодитися не можна.
Так, обов`язковими для врахування судом при вирішенні спірних правовідносин з приводу застосування норм права є постанови Верховного Суду, тоді як висновки у судових рішеннях інших судових інстанцій до уваги не беруться.
Не заслуговують на увагу аргументи про існування обставин непереборної сили, з огляду на що допущено систематичну несплату орендної плати. 
Так, згідно із ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна тощо.
Покликання ТОВ "Техресурс" на російську військову агресію проти України, введення на території України воєнного стану та офіційну публікацію 28 лютого 2022 року Торгово-промисловою палатою листа щодо цієї агресії як форс-мажорної обставинине містять причинно-наслідкового зв`язку між обставиною/подією і неможливістю виконання ТОВ "Західна агровиробнича компанія" своїх конкретних договірних зобов`язань, адже сторони у справі не знаходяться на території, де протягом 2023 і 2024 років велися або ведуться активні бойові дії чи є тимчасово окупованими Російською Федерацією. 
Необгрунтованими визнаються і посилання апеляційної скарги про помилкове незастосування ч. 5 ст. 93 ЗК України, ст. 1, ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі", п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 528, 614, 617 ЦК України, адже спростовуються правильністю висновків суду.
Не заслуговують на увагу і твердження автора апеляційної скарги про недодержання судом норм процесуального права.
Так, згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові дефекти, що потягли би хибне вирішення спірних правовідносин, заявник не надав, матеріали справи їх не містять, а апеляційним судом здобуто не було.
При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.
В решті доводи апеляційної скарги також відхиляються як необґрунтовані.
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техресурс" залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич
Судді: С.В.Боймиструк

С.С.Шимків