Єдиний унікальний номер 722/357/26
Номер провадження 2/722/494/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року  Сокирянський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого-судді:   Суського О.І.,
секретаря:    Сімак О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТЕХНОФІНАНС», поданим представником позивача Кшуташвілі Вікторією Олексіївною до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ :
Представник позивача Кшуташвілі В.О. звернулася до Сокирянського районого суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.08.2024 року між ТзОВ «ФІНАНСОВОЮ КОМПАНІЄЮ «ТЕХНОФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики «Техно-Смарт» №3023019785-038940 відповідно до якого остання отримала у кредит грошові кошти у сумі 15340,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника НОМЕР_1 зі строком повернення до 17.08.2025 року включно. 
Строк кредитування складає 360 календарних днів та складається з пільгового періоду кредитування з 23.08.2024 року по 21.09.2024 року та поточного періоду кредитування з 22.09.2024 року по 17.08.2025 року (п.2.3 Договору). За користування позикою Позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою 346,75% річних протягом всього строку кредитування, що за базовим розміром становить 0,95% на день від суми позики. Нарахування процентів проводиться щоденно на суму залишку заборгованості за позикою на початок дня (п.2.5. Договору). Позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням, обслуговуванням цього договору (п.2.6. Договору).
Відповідач умови договору позики не виконав, грошові кошти в строк не повернув, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 63220,05 грн., яка складається з: 14340,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 41210,05 грн. - борг відсотків за кредитом; 7670,00 грн. - борг штрафу.
ТзОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» намагалось врегулювати питання щодо погашення заборгованості в досудовому порядку, шляхом взаємодії за телефоном, проте відповідач жодного разу за телефонним номером зазначеним у договору не відповідав, а тому просить суд стягнути з відповідач ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 63220,05, судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечують проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, за зареєстрованим місцем проживання (перебування), куди і направлялася судова повістка. Відзив на позовну заяву не подавала.
Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до ч.10 ст.130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ТзОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.
Судом встановлені, що 23.08.2024 року між ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики «ТехноСмарт» №3023019785-038940 відповідно до якого ОСОБА_1 отримала у кредит грошові кошти у сумі 15340,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 зі строком повернення до 17.08.2025 року включно (п.2.1., п.2.2. Договору).
Згідно п.1.1. Договору цей договір укладається сторонами дистанційно у вигляді електронного договору в розумінні Закону України «Про електронну комерцію», шляхом особистого заповнення позичальником належних відомостей у відповідних розділах особистого кабінету позичальника з добровільним внесенням повних, точних та достовірних даних за визначеною позикодавцем формою формуляра цього Договору позики, що одночасно свідчить про ознайомлення з запропонованими умовами в повному обсязі та є акцептом електронного правочину на визначених позикодавцем умовах.
Відповідно до п.1.3. Договір укладено після належної ідентифікації та верифікації клієнта, які здійснені позикодавцем в один із способів, визначених у Додатку №2 до Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління НБУ №107 від 28 липня 2020 року.
Як вбачається з п.1.5. Договору зі сторони позичальника договір підписується аналогом власноручного підпису: електронним цифровим підписом - одноразовим ідентифікатором позичальника, який автоматично згенеровано в Інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця у вигляді алфавітно-цифрової послідовності (коду) та/або надіслано позичальнику шляхом смс-повідомлення на номер телефону, зазначений позичальником при реєстрації в особистому кабінеті відповідно до положень ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».
Пунктами 1.6-1.9 передбачено, що цей Договір відразу після його укладення, разом з Графіком платежів (Додатком до цього Договору, який є його невід`ємною частиною), а також Додаткові угоди до нього, надаються позичальнику через його особистий кабінет, зберігаються в електронному вигляді та доступні клієнту в особистому кабінеті у будь-який час з можливістю завантаження та друку. При укладенні Договору позикодавець та позичальник визнають сам Договір та усі документи, підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними та рівноцінними за значенням та настанням правових наслідків, документам, які укладені у письмовій формі та підписані власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що Договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи Договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього Договору та Правилами.
Згідно п.2.5. Договору, за користування позикою Позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою 346,75% річних протягом всього строку кредитування, що за базовим розміром становить 0,95% на день від суми позики. Нарахування процентів проводиться щоденно на суму залишку заборгованості за позикою на початок дня.
Згідно п.2.6. Договору, позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням, обслуговуванням цього Договору.
Пунктом 2.8. Договору передбачено, що орієнтовна загальна вартість позики складається із розміру суми позики, тобто суми коштів, яка надана позичальнику згідно з п.2.1. цього Договору та загальних сукупних витрат за Договором, тобто всіх витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням позики, включаючи проценти за користування, комісії та супровідні послуги, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням суми позики, які сплачуються позичальником за умовами цього Договору, та становить 31236,70 гривень.
Згідно п.11.2. Договору підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам, текст яких розміщено на сайті позикодавця.
Відповідно до п.11.13. Договору невід`ємною частиною цього Договору є Графік платежів, яким встановлюється обчислення загальної вартості позики та реальної річної відсоткової ставки за Договором, кількість, розмір та періодичність внесення позичальником платежів з повернення позики та сплати процентів за користування коштами, а також визначається загальна вартість позики для позичальника та реальна річна процентна ставка за договором про споживчий кредит для споживача.
Із п.12 зазначеного договору встановлено, що він підписаний одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) Ev2rqR, який був надісланий на фінансовий номер телефону НОМЕР_2 .
Відповідно до Графіку платежів, який є Додатком до Договору позики «ТехноСмарт» №3023019785-038940 від 23.08.2024 року, відповідачу надано кредит в розмірі 115340,00 грн., строком на 360 календарних днів та складається з пільгового періоду кредитування з 23.08.2024 року по 21.09.2024 року, із сплатою комісії за видачу в розмірі 18% та процентами за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою 346,75% річних протягом всього строку кредитування, що за базовим розміром становить 0,95% на день від суми позики. Загальна вартість кредиту 31236,70 грн.
До матеріалів справи позивачем долучено Паспорт споживчого кредиту за Договором позики «ТехноСмарт», у якому зазначені умови надання кредиту, які погоджені сторонами. Паспорт споживчого кредиту підписаний одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) СМС КОД: 5K3d0r.
Згідно копії платіжного доручення №16574 від 23.08.2024 року вбачається, що 23.08.2024 року ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» перераховано ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 15340,00 грн., згідно договору кредитування №3023019785-038940 від 23.08.2024 року.
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №3023019785-038940 від 23.08.2024 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі: 63220,05 грн., яка складається з: 14340,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 41210,05 грн. - борг за відсотками по кредиту; 7670,00 грн. - борг штрафу.
Так, за змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частинами 1-3 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Частиною 1 ст.1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч.3-6, 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч.12 ст.11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.
З матеріалів справи вбачається, що 23.08.2024 року, між сторонами укладено договір позики №3023019785-038940 у електронному вигляді, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором.
Укладаючи договір позики, сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема, суму кредиту, відсоткову ставку, комісію, неустойку та строк кредитування.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів, підтверджується копією платіжного доручення №16574 від 23.08.2024 року.
Враховуючи, що відповідач не виконав зобов`язання за укладеним договором, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14340,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 41210,05 грн. за Договором позики «ТехноСмарт» №3023019785-038940 від 23.08.2024 року.
Що стосується стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» заборгованості за штрафом у розмірі 7670,00 грн. суд зазначає наступне.
Як зазначено у п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався.
Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Зважаючи, що заборгованість відповідача у вигляді штрафу за Договором позики «ТехноСмарт» №3023019785-038940 від 23.08.2024 року в розмірі 7670,00 грн. нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу зазначених положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення та відповідно позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) задоволенню не підлягає.
Відтак, враховуючи, що відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання за Договором позики «ТехноСмарт» №3023019785-038940 від 23.08.2024 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором позики «ТехноСмарт» №3023019785-038940 від 23.08.2024 року в сумі 55550,05 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14340,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі - 41210,05 грн.
Відтак, враховуючи те, що на час ухвалення судом цього рішення воєнний стан в Україні не скасовано, вимоги позивача про стягнення з відповідача 7670,00 грн. штрафу, задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2662,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Стосовно заявленої в позові вимоги про відшкодування витрат на оплату правової допомоги в сумі 5000,00 грн., слід зауважити наступне.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч.ч. 1, ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.
На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, представником позивача до суду надано наступні документи: договір №03/01 про надання правової допомоги від 03.01.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» та адвокатом Кшуташвілі В.О., довіреність від 02.07.2024 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3861 від 14.09.2018 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 02.03.2026; квитанція до прибуткового касового ордера №105 від 02.03.2026 року на суму 5000,00 грн.
Таким чином наданими доказами підтверджено те, що адвокатом Кшуташвілі В.О. надано позивачу послуги з професійної правничої допомоги на підставі договору№03/01 від 03.01.2024 року на суму 5000,00 грн. і розмір таких витрат, на думку суду, є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору.
Крім того, суд враховує і те, що відповідач ОСОБА_1 не скористалася своїм правом, передбаченим ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України, не заявила відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та не довела неспівмірності таких витрат зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), або ціною позову.
Враховуючи вищевикладене, а також оцінюючи докази, які підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Так, позов заявлено на суму 63220,05 грн., позов задоволено частково на суму 55550,05 грн., тобто 88 %, таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 2343,00 грн. (2662,40х88%=2343).
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 137, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТЕХНОФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТЕХНОФІНАНС» (49005, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Глобинська, буд.2, офіс 207/2, код ЄДРПОУ 43868852) заборгованість за Договором позики «ТехноСмарт» №3023019785-038940 від 23.08.2024 року у загальному розмірі 55550 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 05 коп.
В решті вимог позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТЕХНОФІНАНС» (49005, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Глобинська, буд.2, офіс 207/2, код ЄДРПОУ 43868852) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2343 (дві тисячі триста сорок три) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТЕХНОФІНАНС» (49005, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Глобинська, буд.2, офіс 207/2, код ЄДРПОУ 43868852) витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачкою в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: