Номер провадження: 33/813/1185/26
Номер справи місцевого суду: 946/2585/26 
Головуючий у першій інстанції Бальжик О. І. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю:
секретаря Козлової В.А.,
правопорушника ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_1 – адвоката Мерданського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 квітня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Відповідно до адміністративних матеріалів, 06.04.2026 року о 23 год. 24 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «MERCEDES-BENZ E 250 D», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Шевченка (Жовтнева) 3, в с. Озерне, Ізмаїльського району Одеської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області від 27 квітня 2026 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.35-38).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 06 травня 2026 року ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.40-48).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступні обставини.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.5 ПДР  встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виконання даного пункту ПДР є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду надано:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 633929 від 06.04.2026 року (а.с.1);
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів (а.с.2);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5);
- диском з відеозаписом з міста події (а.с.6).

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1, № 633929 від 06.04.2026 року ОСОБА_1 керував автомобілем марки «MERCEDES-BENZ E 250 D», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Шевченка (Жовтнева) 3, в с. Озерне, Ізмаїльського району Одеської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що доказами у справі підтверджується вина ОСОБА_1 , а саме відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 633929 від 06.04.2026 року.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області не було повідомлено ОСОБА_1 з метою належного захисту, апеляційний суд вважає їх необгрунтованими, оскільки ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про дату, час та місце слухання справи, яке було призначене на 27 квітня 2026 року об 10 год. 00 хв., що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1, №633929 від 06.04.2026 року (а.с.1). 

Стосовно посилань ОСОБА_1 щодо незабезпечення його права на перекладача, слід зазначити, що відповідно до п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року, у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача. 
Разом з тим, із долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що протягом всього періоду спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 в повній мірі розумів та усвідомлював всю інформацію, яка повідомлялася останньому працівниками поліції, в тому числі, відповідав на запитання та надавав певні пояснення. При цьому, з проханням щодо забезпечення його права на перекладача останній не звертався та взагалі ні разу не зазначав, що йому не зрозуміла мова поліцейських.
Більше того, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 виріс в Україні, ходив 10 років в Українську школу (а.с.57), є громадянином України, не вимагав перекладача в суді апеляційної інстанції, а тому його доводи з приводу нерозуміння Державної мови, є безпідставними і необгрунтованими.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі - Порядок).
Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 633929 від 06.04.2026 року містить посилання на те, що відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння фіксувалась за допомогою технічних засобів відеозапису – відеозапис з архіву ПВР.

Положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану. Отже, підстави вважати чи перебувають у стані сп`яніння особи відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.04.2026 року вбачається, що під час огляду підставами вважати що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння стали: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, однак відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.5).
Крім того, із відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у лікарні відмовився.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд не проводився через відмову (а.с.2). 

Дії працівників поліції, що складали протокол та фіксували правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством та в порядку ст. 267 КУпАП не оскаржувалися.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, ОСОБА_1 роз`яснювались, що підтверджується протоколом, серії ЕПР1, № 633929 від 06.04.2026 року (а.с.1).

Доводи апеляційної скарги про порушення порядку проведення огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю двох свідків, апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП визначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Подібні за змістом положення передбачені п. 8 Порядку, відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як було вказано вище, ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, факт відмови та обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення фіксувались за допомогою технічних засобів відеозапису, які додані до матеріалів справи та зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Враховуючи викладене, участь свідків під час проведення огляду не була обов`язковою, тому ці доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Також не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що наявні матеріали взагалі не містять відомостей про підстави зупинки транспортного засобу «MERCEDES-BENZ E 250 D», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки працівники поліції, діючи в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про національну поліцію» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правомірно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , з огляду на що доводи в цій частині є неспроможними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не було вилучено у ОСОБА_1 ні ключі від автомобіля, ні сам транспортний засіб, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім цього ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначив, що має статус особи з інвалідністю третьої групи та виховує дитину – інваліда, а також має 5 дітей, а тому має бути звільнений від сплати судового збору, 
Проте, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Також безпідставними є доводи правопорушника про те, що суд поверхово розглядав дану адміністративну справу, з посиланням на те, що суд помилково вказав, що він закінчив 9 класів Котловинського ліцею Ізмаїльського району Одеської області, так як згідно Довідки директора Котловинського ліцею Ізмаїльського району Одеської області від 09.04.2026 року, він навчався в Котловинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Ренійського району Одеської області (а.с.20)
Такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з того, що суд першої інстанції не встановив вказаний факт, а послався лише на заперечення самого правопорушника ОСОБА_1 , який особисто на цьому наголошував в своїх письмових запереченнях ((а.с.12).

Що стосується висновку суду про час і місце вчинення ОСОБА_1 правопорушення, то суд дійсно допустився описок при складанні оскаржуваної постанови, які сам і виправив своєю ухвалою від 14 травня 2026 року (а.с.67-68).

З урахуванням викладеного, доводи наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими та зводяться лише до незгоди апелянта з оскаржуваною постановою суду.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням.
Відтак, позиція апелянта, яка викладена ним в апеляційній скарзі, розцінюється апеляційним судом, як спосіб ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1статті 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах, які будучи проаналізованими, не викликають сумнівів у наявності в діях правопорушника ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 квітня 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     С.М. Сегеда