РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10.08.2026 | м. Івано-Франківськ | Справа № 909/727/26

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., 
секретар судового засідання Поп`юк Я. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, у якій
позивач — ІВАНО-ФРАНКІВСЬКА КВАРТИРНО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНА ЧАСТИНА (РАЙОНУ),
відповідач — ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" в особі ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ",
про стягнення 2 125 808,64 грн,
ухвалив таке рішення.

1. Предмет позову.
Предметом позову є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених грошових коштів у сумі 2 125 808,64 грн як безпідставно набутого майна.
2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи
2.1. Форма судочинства.
Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі від 25.06.2026 суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
2.2. Подання заяв по суті справи.
В ухвалі про відкриття провадження у справі від 25.06.2026 суд встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву та доданих до нього доказів з дня вручення ухвали. 
Згідно з ухвалою від 08.07.2026 суд задовольнив клопотання відповідача та на підставі ч. 2 ст. 119 ГПК України продовжив цей строк на 10 днів — до 20.07.2026. 
Відповідач подав відзив на позовну заяву 15.07.2026, тобто в межах продовженого процесуального строку. 
Інших заяв по суті справи сторони не подавали.
2.3. Розгляд справи по суті.
Судове засідання з розгляду справи по суті відбулося 06.08.2026 за участю представників сторін. Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 10.08.2026 (ч. 1 ст. 219 ГПК України).
3. Зміст позовних вимог та заперечень на позов, пояснення учасників справи
3.1. Позовна заява від 10.06.2026.
Позивач мотивує позов тим, що Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина (району) листом від 30.10.2024 № 19/1879 звернулася до Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" з уточненою заявкою про приведення величини річної замовленої потужності на 2025 рік до обґрунтованої потреби шляхом її зменшення на 986 659,25 м^3 у зв`язку з виведенням з експлуатації та консервацією котельні № 1/45 (наказ начальника КЕЧ № 140 від 06.09.2024). На переконання позивача, відповідно до абз. 10, 12 п. 2 гл. 6 р. VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (далі — Кодекс ГРМ), він мав право подати таку заявку до 01 листопада поточного року незалежно від дій оператора. Посилається на постанову Верховного Суду від 08.07.2021 у справі № 903/719/20. Вказує, що відповідач цю заявку залишив без задоволення, і в укладеному 01.01.2025 договорі № 1 про закупівлю послуги з розподілу природного газу величину річної замовленої потужності визначено без урахування зменшення — у розмірі 1 221 101,76 м^3. Стверджує, що фактично спожив газу менше, ніж було оплачено, а тому кваліфікує різницю вартості послуги в сумі 2 125 808,64 грн як безпідставно набуте відповідачем майно (ст. 1212 ЦК України). При цьому позивач додатково зазначає, що, хоча зі здійсненої ним оплати вбачається намір сторін укласти договір, доказів фактичного укладення договору між сторонами — тобто погодження всіх його істотних умов у передбачений законом спосіб — немає. А тому, на його переконання, застосуванню ст. 1212 ЦК України не перешкоджає навіть формальна наявність договору між сторонами. Посилається на ст. 526, 530, 610, 611, 629 ЦК України та практику Верховного Суду щодо безпідставного збагачення. Вимогу позивача про повернення коштів від 12.12.2025 № 580/5/1926 відповідач залишив без задоволення листом від 31.12.2025. На цій підставі позивач просить стягнути з відповідача 2 125 808,64 грн.
3.2. Відзив на позовну заяву від 15.07.2026.
Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що станом на дату подання заявки позивача (30.10.2024) строк для її подання, встановлений в абз. 12 п. 2 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРМ, — до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому, — уже сплив, оскільки виняток зі строком до 01 листопада стосувався виключно замовлення потужності на 2020 рік. Відповідно до абз. 3 п. 3 гл. 6 р. VI Кодексу ГРМ заявку, подану з порушенням строку, вважають неподаною, у зв`язку з чим відповідач не мав правових підстав для перерахунку величини річної замовленої потужності. 
Повторну заявку позивача від 19.08.2025 № 580/5/11204 відповідач також залишив без задоволення (лист від 29.08.2025 № ІФФ/100/25.3-ВИХ-8096-25), оскільки право на коригування величини річної замовленої потужності в період з 10 липня по 15 вересня поточного року (п. 3 гл. 6 р. VI Кодексу ГРМ) виникає лише за умови своєчасного подання первинної заявки або для нового споживача (об`єкта), а котельня № 1/45 приєднана до мережі до 2023 року і новоприєднаним об`єктом не є. 
Відповідач наголошує, що послуга з розподілу природного газу включає не лише фізичне переміщення газу, а й цілодобове забезпечення доступу об`єкта до газорозподільної системи, а тому відповідно до п. 9 гл. 6 р. VI Кодексу ГРМ припинення чи обмеження споживання не звільняє споживача від оплати, крім випадку розірвання договору. 
Відповідач заперечує проти трактування позивачем постанови Верховного Суду від 08.07.2021 у справі № 903/719/20. Вважає, що вона, навпаки, підтверджує позицію відповідача щодо строку подання заявки. На цій підставі просить відмовити в задоволенні позову.
3.3. Пояснення представників сторін у судовому засіданні.
3.3.1. В судовому засіданні представник позивача додатково пояснив:
- що на безпідставне використання бюджетних коштів для оплати фактично неотриманого обсягу послуги було вказано в акті перевірки його фінансово-господарської діяльності; 
- що виведення з експлуатації та консервація котельні за наказом начальника КЕЧ № 140 від 06.09.2024 ще вимагало складної процедури погодження;
- що позивач не міг розірвати договір, оскільки використовував послугу для інших об`єктів; проте необхідність зменшення величини річної замовленої потужності виникла під час дії договору і механізм внесення змін в договір законодавчо не передбачено. 
3.3.2. В судовому засіданні представниця відповідача дала пояснення, аналогічні тим, що наведені у відзиві на позов. Також пояснила механізм визначення величини річної замовленої потужності в договорі № 1 від 01.01.2025, який визначено Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року. Звернула увагу, що відповідач в установлений строк заявку на зменшення вказаної величини не подав, а тому втратив право на подальшу зміну умов договору. Пояснила це особливостями функціонування та регулювання ринку природного газу.
4. Обставини справи, оцінка доказів
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів статті 86 ГПК України, суд встановив таке.
4.1. Позивач є державною неприбутковою установою, яка входить до структури Сил логістики Збройних Сил України, здійснює квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин у Івано-Франківській області та є споживачем природного газу, що не є побутовим, у розумінні Кодексу ГРМ.
4.2. Об`єктом газоспоживання позивача була котельня № 1/45 у військовому містечку № 1 Делятинського гарнізону (смт Делятин, вул. Авіаційна, 1, EIC-код 56ZS16H08DQ0D01S), приєднана до газорозподільної системи відповідача на підставі заяви-приєднання № 094208DQ0DSB016 від 01.10.2023 до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498.
Згідно з наказом начальника Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району) № 140 від 06.09.2024 "Про завершення консервації котлів ДКВ(р)-6,5/13" позивач завершив консервацію котлів реєстраційних № 2531, 2533, 2535 у будівлі котельні № 1/45.
4.3. 08.10.2024 Івано-Франківська філія відповідача через оператора поштового зв`язку "Укрпошта" надіслала на адресу позивача акти про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за вересень 2024 року по окремих об`єктах та маршрутах транспортування (зокрема акт № 62263 від 30.09.2024) та акт № ІФР055768 від 30.09.2024 про надані послуги з розподілу природного газу за вересень 2024 року на обсяг 121 964,46 м^3 вартістю 272 224,68 грн з ПДВ, разом з додатком до цього акта.
У зазначеному додатку до акта № ІФР055768 відповідач довів до відома позивача, що фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами позивача (27 об`єктів у різних населених пунктах Івано-Франківської області) за попередній газовий рік — з 01.10.2023 до 30.09.2024 — становив 1 220 669,07 м^3, з яких на об`єкт за адресою смт Делятин, вул. Авіаційна, 1 (котельня № 1/45) припадало 1 039 423,25 м^3. Виходячи з наведеного фактичного обсягу відповідач визначив величину річної замовленої потужності позивача на 2025 рік у розмірі 1 221 101,76 м^3 сумарно по всіх об`єктах (1/12 цієї величини для щомісячної оплати — 101 758,48 м^3) та в цьому ж додатку повідомив позивача про його право не пізніше 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому, подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності на наступний рік. 
4.4. Листом від 30.10.2024 № 19/1879 позивач звернувся до відповідача з уточненою заявкою про зменшення величини річної замовленої потужності по об`єкту — котельні № 1/45 на 986 659,25 м^3, тобто з 1 221 101,76 м^3 до 234 442,51 м^3.
4.5. 01.01.2025 сторони уклали договір № 1 про закупівлю послуги з розподілу природного газу (код за ДК 021:2015 — 65210000-8), який відповідно до його п. 1 є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу № 094208DQ0DSB016 від 01.10.2023 і укладений з посиланням на ЗУ "Про ринок природного газу", "Про публічні закупівлі" та постанову КМУ від 12.10.2022 № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану". В п. 3 цього договору визначено величину замовленої потужності позивача на 2025 рік у розмірі 1 221 101,76 м^3 та суму, необхідну для оплати вартості послуги в 2025 році, — 2 725 499,12 грн з ПДВ (виходячи з тарифу 1,86 грн за 1 м^3 на місяць без ПДВ, 2,232 грн з ПДВ, встановленого для відповідача постановою НКРЕКП від 30.12.2022 № 1944 у редакції постанови від 29.09.2023 № 1777). 
19.12.2025 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору № 1 від 01.01.2025, якою у зв`язку зі зменшенням видатків, передбачених кошторисом позивача (фінансовим планом, планом асигнувань, планом використання бюджетних коштів), зменшено загальну суму фінансових зобов`язань позивача за договором № 1 на 217 093,10 грн — з 2 725 499,12 грн до 2 508 406,02 грн з ПДВ. Пунктом 8 цієї угоди передбачено, що вона не вносить змін до умов договору, а лише уточнює їх на виконання чинного законодавства; величину річної замовленої потужності 1 221 101,76 м^3, визначену договором № 1, додаткова угода № 1 не змінює.
4.6. Протягом 2025 року відповідач щомісячно оформлював акти надання послуг з розподілу природного газу (акти № ІФР000017, ІФР083920, ІФР089392, ІФР094890, ІФР100372, ІФР105820, ІФР111264, ІФР116784, ІФР122177, ІФР127718, ІФР133165, ІФР138677), на підставі яких здійснював оплату відповідно до умов Договору.
Позивач протягом 2025 року сплатив вартість послуги з розподілу природного газу за такими платіжними інструкціями: № 31 від 23.01.2025, № 135 від 24.02.2025, № 379 від 22.04.2025, № 542 від 09.05.2025, № 623 від 19.05.2025, №№ 942, 943 від 28.07.2025, № 978 від 29.07.2025, №№ 1341, 1342 від 26.08.2025, № 1419 від 08.09.2025, № 1500 від 23.09.2025, № 1550 від 06.10.2025, № 1665 від 20.10.2025, № 1867 від 18.11.2025, № 1904 від 19.11.2025, № 1998 від 01.12.2025, № 2035 від 05.12.2025, № 2401 від 19.12.2025 на загальну суму 2 735 472,60 грн. 
4.7. 19.08.2025 позивач повторно звернувся до відповідача із заявкою № 580/5/11204 про зменшення величини річної замовленої потужності на 986 659,25 м^3 у поточному 2025 році. Відповідач відмовив у задоволенні цієї заявки (лист від 29.08.2025 № ІФФ/100/25.3-ВИХ-8096-25).
4.8. 12.12.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 580/5/1926 про повернення 2 125 808,64 грн. Відповідач відмовив у поверненні коштів (лист від 31.12.2025 № ІФФ/100/25.3-вих-13514-25).
5. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення
5.1. Правове регулювання відносин сторін.
Відносини між сторонами щодо розподілу природного газу регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГРМ, а також умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, до якого позивач приєднався згідно із заявою-приєднанням № 094208DQ0DSB016 від 01.10.2023. Відповідно до ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України такий договір є договором приєднання, який вважається укладеним та обов`язковим для сторін. 
Встановлені обставини справи свідчать про те, що між сторонами був укладений договір розподілу природного газу, на підставі якого відповідач протягом усього 2025 року надавав позивачу послугу, а відповідач здійснював розрахунки. За таких обставин суд відхиляє твердження позивача про відсутність доказів укладення договору між сторонами та погодження його істотних умов. Суд встановив, що позивач приєднався до Типового договору розподілу природного газу та уклав 01.01.2025 договір № 1, який сторони виконували протягом усього 2025 року, зокрема позивач здійснював розрахунки. 
Отже, між сторонами у спірний період існували договірні правовідносини.
5.2. Щодо порядку та строку подання уточненої заявки на величину річної замовленої потужності.
Відповідно до абз. 2 п. 2 гл. 6 р. VI Кодексу ГРМ розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначає Оператор ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні. В абз. 12 п. 2 гл. 6 р. VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік.
Позивач обґрунтовує своєчасність поданої ним 30.10.2024 заявки посиланням на постанову КГС ВС від 08.07.2021 у справі № 903/719/20. Предметом спору у цій справі було питання наявності підстав для прийняття оператором газорозподільних мереж уточненої заявки споживача на величину річної замовленої потужності саме на 2020 розрахунковий рік. Верховний Суд, з посиланням на абз. 2 п. 2 гл. 6 р. VI Кодексу ГРМ, що чинний і в редакції, застосовній у цій справі, вказав, що споживач мав право до 01.11.2019 подати заявку на 2020 рік. Водночас було зазначено, що Кодексом ГРМ не передбачено можливості уточнення величини річної замовленої потужності у разі нездійснення Споживачем замовлення річної потужності у строк не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (у цій справі до 01.11.2019). Верховний Суд ототожнює загальний строк "до 20 жовтня" з датою "01.11.2019" саме як застосування одноразового перехідного правила до 2020 розрахункового року, а не як самостійне загальне правило, чинне для всіх наступних років. Вжитий в описовій частині постанови вислів про право споживача подати заявку "в будь-який момент, незалежно від поведінки Оператора ГРМ, у строк до 01 листопада поточного року" стосується конкретних обставин справи № 903/719/20, де поточним був саме 2019 рік стосовно розрахункового 2020 року і не є самостійним загальним правовим висновком про поширення строку до 01 листопада на всі розрахункові роки. Отже, посилання позивача на цю постанову як на підставу для застосування строку до 01 листопад до заявки на 2025 розрахунковий рік суд визнає необґрунтованим. Ця постанова, навпаки, підтверджує, що для розрахункових років, відмінних від 2020-го, застосовується загальний строк — до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому.
Оскільки уточнену заявку від 30.10.2024 № 19/1879 позивач подав після спливу строку, встановленого абз. 2 п. 2 гл. 6 р. VI Кодексу ГРМ (до 20.10.2024), відповідно до абз. 3 п. 3 гл. 6 р. VI Кодексу ГРМ така заявка вважається неподаною. З цієї ж причини не підлягала задоволенню й повторна заявка позивача від 19.08.2025, оскільки право на подання заявки в період з 10 липня по 15 вересня розрахункового року за п. 3 гл. 6 р. VI Кодексу ГРМ виникає лише за умови своєчасного подання первинної заявки до 20 жовтня попереднього року.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що консервація обладнання вимагала складної процедури погодження, що вплинуло на строки подання заявки. Статус державної чи бюджетної установи, а також наявність внутрішніх тривалих процедур відомчого погодження не звільняють таку установу від обов`язку дотримуватись строків, визначених нормативно-правовими актами та укладеними договорами у сфері господарювання. 
Суд також відхиляє аргумент позивача щодо неможливості внесення змін до договору, оскільки абз. 12 п. 2 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРМ прямо передбачає такий механізм шляхом своєчасного подання уточненої заявки. Позивач не скористався цим правом у встановлений строк, а також не намагався протягом 2025 року внести зміни в договір в судовому порядку з передбачених законом підстав. За п. 9 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРМ припинення споживання газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати послуг, якщо договір не розірвано.
Суд звертає увагу на практику ЄСПЛ щодо дотримання принципу юридичної визначеності (наприклад, рішення у справі "Рисовський проти України" ( заява № 29979/04)). Учасники цивільних правовідносин повинні мати змогу передбачати наслідки своїх дій. Чітке встановлення строку до 20 жовтня для коригування потужностей покликане забезпечити стабільність енергетичної системи. Недотримання позивачем цього строку має наслідком втрату права на одностороннє коригування обсягів на наступний рік.
Додатково суд враховує викладену в постанові у справі № 903/719/20 правову позицію про те, що здійснення споживачем оплати послуг з розподілу газу на підставі актів наданих послуг за визначеною оператором величиною потужності без своєчасного оскарження чи заперечення відповідно до ч. 1 ст. 264, ч. 2 ст. 642 ЦК України свідчить про прийняття споживачем відповідних умов надання послуги. Позивач протягом усього 2025 року здійснював оплату послуг з розподілу природного газу за актами, оформленими виходячи з величини річної замовленої потужності 1 221 101,76 м^3, без заперечень аж до направлення листа-вимоги від 12.12.2025. Це додатково підтверджує висновок суду про договірний характер спірних правовідносин.
5.3. Щодо обов`язку оплати за період обмеженого фактичного споживання.
Відповідно до п. 9 гл. 6 р. VI Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. Матеріали справи не містять доказів розірвання договору № 1 від 01.01.2025. За таких обставин виведення котельні № 1/45 з експлуатації та її часткова консервація самі по собі не звільняють позивача від оплати вартості послуги з розподілу природного газу, визначеної виходячи з величини річної замовленої потужності.
5.4. Щодо застосування ст. 1212 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути це майно потерпілому. Загальна умова цієї статті звужує застосування інституту безпідставного збагачення в договірних відносинах, оскільки отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню на цій підставі лише за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним, доки відповідна договірна підстава в установленому порядку не скасована, не визнана недійсною, не змінена або не припинена. Така правова позиція наведена самим позивачем у позовній заяві з посиланням на постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.
Оскільки суд встановив, що плата за послугу з розподілу природного газу за 2025 рік, з якою позивач пов`язує спірну суму, сплачена на підставі чинного, не оспореного і не розірваного договору № 1 від 01.01.2025 та відповідних актів надання послуг, підстави для кваліфікації цієї суми як безпідставно набутого відповідачем майна в розумінні ст. 1212 ЦК України - відсутні.
6. Висновки суду
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
7. Судові витрати
7.1. Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
У цій справі судові витрати складаються виключно із судового збору. Заяв і доказів на підтвердження інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, учасники справи не подавали.
7.2. При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 25 509,70 грн, обчислений з коефіцієнтом 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" у зв`язку з поданням позовної заяви в електронній формі, що підтверджується платіжною інструкцією №173 від 26.05.2026.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст. 2, 86, 123, 129, 233, 236– 238, 240, 241, 253, 256, 257 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Відмовити у задоволенні позову ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ КВАРТИРНО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНОЇ ЧАСТИНИ (РАЙОНУ) (ідентифікаційний код 08494013, місцезнаходження: 76014, Івано-Франківська обл., місто Івано-Франківськ, вулиця Національної Гвардії, будинок 14Г) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" (ідентифікаційний код 44907200, місцезнаходження: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 1) в особі ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" (ідентифікаційний код 45371501, місцезнаходження: 76010, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, місто Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, будинок 20 ) про стягнення 2 125 808,64 грн.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17.08.2026.
Суддя О. В. Малєєва