| 1 | Справа № 335/10699/25  2/335/130/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., за участі секретаря судового засідання Перетятко С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107Б, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач) в особі представника ОСОБА_2 (надалі представник), звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі ПАТ «НАСК «Оранта»), ОСОБА_3 (надалі ОСОБА_3 , відповідач) про стягнення страхового відшкодування, відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги наступним. 
23.05.2025 о 20-00 годині в м. Запоріжжя пр. Соборний 192, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Mercedes С300, д.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці маневру, не вибрав безпечної швидкості руху внаслідок чого скоїв зіткнення з автобусом МАЗ 203085, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по переду по тій смузі, в подальшому продовжив неконтрольований рух та скоїв зіткнення з автомобілем Audi Q7, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в сусідній лівій смузі, та допустив наїзд на рекламний щит і дорожнє огородження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3Б, п. 10.1 п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
Постановою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 08.07.2025 по справі № 335/5481/25 ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Таким чином, винуватим у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3 
Автомобіль Mercedes С300, д.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП було застраховано ПАТ НАСК «ОРАНТА».
Позивач звернулась до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування. Страхова компанія оцінила матеріальні збитки, після чого позивачу було сплачено страхове відшкодування у розмірі 38 045,25 грн. 
Позивач не погодилась із такою сумою відшкодування, оскільки згідно висновку експерта № 22 від 29.08.2025, вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля Audi Q7, д.н. НОМЕР_3 , у результаті пошкодження останнього у дорожньо-транспортній пригоді від 23.05.2025, складає 234 541,29 грн., а з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу на запасні частини збиток дорівнює 85 572,33 грн.
На адресу відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» були надані усі документи щодо оцінки вартості майнової шкоди. При цьому без жодного узгодження розміру страхового відшкодування з потерпілим, страховик перерахував суму яку вважав за потрібне.
У зв`язку з тим, що рішення про здійснення страхового відшкодування має прийматись у результаті визнання майнових вимог заявника, позивач вважав безпідставним ігнорування відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» майнових вимог заявника, які підтверджено висновком судового експерта. 
Також вважав незаконною, відсутність процедури узгодження суми страхової виплати, як це передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Позивачем недоотримано страхове відшкодування у розмірі 47 527,08 грн, яке він просив стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (розрахунок: 85 512,33 грн. - 38 045,25 грн. = 47 527,08 грн.).
Щодо вимог до ОСОБА_3 позивач у позові зазначила, що відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, яку не сплачує ПАТ «HACK «ОРАНТА», та має відшкодувати різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та страховою виплатою, яку має сплатити ПАТ «HACK «ОРАНТА» (234 541,29 грн - 85 572,33 грн. = 148 968,96 грн.).
Крім того, позивач зазначила, що зазнала моральних страждань, внаслідок неправомірної поведінки відповідача ОСОБА_3 . Так, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою замість ефективного витрачання свого часу на роботу та сім`ю, позивачка вимушена витрачати час на відновлення свого автомобіля. Також, позивачка не мала можливості користуватись своїм автомобілем, що спричинило незручності у повсякденному житті всієї сім`ї. Позивачка змушена відвідувати судові інстанції, витрачати кошти на адвоката, витрачати час та кошти на оцінку спричиненої шкоди, оскільки відповідач взагалі відсторонився від питань відшкодування спричиненої майнової шкоди. Моральну шкоду позивач оцінює у 20 000 грн.
Позивач посилаючись на викладене, просила суд стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на її користь недонараховану страхову виплату пов`язану з пошкодженням належного їй транспортного засобу Audi Q7, д.н. НОМЕР_3 , у розмірі 47 527,08 грн., стягнути з ОСОБА_3 , на її користь різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та страховою виплатою у розмірі 148 968,96 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу, покласти на відповідачів.
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою судді від 31.10.2025 було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 06.07.2026 судом затверджено мирову угоду, укладену 16.02.2026 між позивачем ОСОБА_1 та представником відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - адвокатом Стрельбицьким П.В., за умовами якої сторони домовились, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» зобов`язується протягом десяти робочих днів з моменту отримання ухвали суду про затвердження цієї Мирової угоди виплатити ОСОБА_1 додаткове страхове відшкодування у розмірі 35 954,00 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні. Зазначений розмір додаткової страхової виплати є остаточним і зміні чи перегляду не підлягає. Виплата здійснюється за платіжними реквізитами: НОМЕР_4 в AT «СЕНС БАНК», отримувач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 . Закрито провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування. 
Відповідачем ОСОБА_3 відзив на позовну заяву не надавався.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, представником позивача ОСОБА_2 подана заява про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник Зарудній І.В. в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшли пояснення, в яких представник позивача просив справу розглядати за його відсутністю, в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказує, що відповідач не визнає заявлений до нього розмір майнової та моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено належними і достатніми доказами, що 234 541,29 грн. є фактичним розміром витрат, необхідних для усунення саме тих пошкоджень, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.05.2025.
09.09.2026 судом завершено розгляд справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його тексту до 14.09.2026.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Судом встановлено, що 23.05.2025 року о 20-00 годині в м. Запоріжжя пр. Соборний 192, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Mercedes C300, д.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці маневру, не вибрав безпечної швидкості руху внаслідок чого скоїв зіткнення з автобусом МАЗ 203085, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по переду по тій смузі, в подальшому продовжив неконтрольований рух скоїв зіткнення з автомобілем Audi Q7, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в сусідній лівій смузі, та допустив наїзд на рекламний щит і дорожнє огородження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3 Б, п. 10.1 п. 12.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР). У наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
Крім того, 23.05.2025 року о 20-00 годині в м. Запоріжжя пр. Соборний 192, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Mercedes C300, д.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці маневру, не вибрав безпечної швидкості руху внаслідок чого скоїв зіткнення з автобусом МАЗ 203085, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по переду по тій смузі, в подальшому продовжив неконтрольований рух скоїв зіткнення з автомобілем Audi Q7, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в сусідній лівій смузі, та допустив наїзд на рекламний щит і дорожнє огородження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3 Б, п. 10.1 п. 12.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР).
Вказані обставини встановлені постановою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 08.07.2025 по справі № 335/5481/25 та відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. 
Зазначеною постановою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 08.07.2025 по справі № 335/5481/25 накладено на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 124, ч. 1 ст. 139 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн. (вісімсот п`ятдесят).
Автомобіль Mercedes C300, д.н. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди було застраховано ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Автомобіль марки «Audi» моделі «Q7», д.н. НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 .
Судом також встановлено, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «Audi» моделі «Q7», д.н. НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , був пошкоджений. 
Позивач звернулась до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою, про виплату страхового відшкодування. 
Листом ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 07.07.2025 ОСОБА_1 повідомлено, що по страховій справі № 25-33-16867 щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб марки «Audi» моделі «Q7», д.н. НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23.05.2025 за участю забезпеченого наземного транспортного засобу Mercedes-Benz C, д.н. НОМЕР_1 , цивільно-страхова відповідальність водія якого застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.12.2024 № АТ-5661159, здійснено розрахунок страхового відшкодування матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Audi» моделі «Q7», д.н. НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, у сумі 38 095, 25 грн.
Позивач не погодилась з такою сумою відшкодування та звернулася 29.08.2025 до експерта-автотоварознавця з заявою про проведення транспортно-товарознавчого дослідження.
Відповідно до висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 22 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Audi Q7 реєстр. № НОМЕР_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, складеного 18.09.2025, встановлена вартість відновлювального ремонту КТ Audi Q7 реєстр. № НОМЕР_3 після дорожньо-транспортної пригоди 23.05.2025, яка на дату оцінки складає 234 541,29 грн. (з урахуванням ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні). Матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ Audi Q7 реєстр. № НОМЕР_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23.05.2025 на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та складає 85 572,33 грн. 
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 про стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та страховою виплатою у розмірі 148 968,96 грн. суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до частини другої статті 1187 цього Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (частина перша статті 1188 ЦК України). Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Спеціальним Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 1961-IV) в редакції, яка діяла на дату укладення договору, встановлено особливості правового регулювання відносин, що випливають із обов`язкового страхування.
У разі настання страхового випадку відповідно до ст. 22 Закону №1961-IV страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.
За приписами ст. 34 Закону № 1961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються їх працівники або експерти (п. 34.4).
Відповідно до п. 36.2 ст.36 Закону №1961-IV страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування.
Згідно ст. 12 Закону №1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV якщо відшкодування здійснюється на рахунок потерпілої особи, сума страхового відшкодування зменшується на суму ПДВ. Доплата в розмірі суми ПДВ здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Ухвалою суду від 06.07.2026 у цій справі судом затверджено мирову угоду, укладену 16.02.2026 між позивачем ОСОБА_1 та представником відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - адвокатом Стрельбицьким П.В., за умовами якої сторони домовились, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» зобов`язується протягом десяти робочих днів з моменту отримання ухвали суду про затвердження цієї Мирової угоди виплатити ОСОБА_1 додаткове страхове відшкодування у розмірі 35 954,00 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні. Зазначений розмір додаткової страхової виплати є остаточним і зміні чи перегляду не підлягає. Виплата здійснюється за платіжними реквізитами: НОМЕР_4 в AT «СЕНС БАНК», отримувач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 . Закрито провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування.
Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина ДТП, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування з урахуванням затвердженої судом мирової угоди між сторонами.
Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.
Отже, в даній справі предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна, яку позивач визначила, у сумі 148 968,96 грн. (різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та страховою виплатою, яку має сплатити ПАТ «HACK «ОРАНТА» 234 541,29 грн - 85 572,33 грн. = 148 968,96 грн.).
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. 
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Отже, витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та страховою виплатою, яку має зробити ПАТ «НАСК «ОРАНТА», викликана у тому числі у зв`язку з законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. А тому, саме ОСОБА_3 , як особа винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суд приймає за основу висновок експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 22 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Audi Q7 реєстр. № НОМЕР_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, складений 18.09.2025
Згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Вище наведений висновок експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 22 від 18.09.2025 відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України щодо висновку експерта, зокрема, у висновку вказано, що: експертиза проводилась для подання її висновку до суду; експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок; питання, які були поставлені експертові; наведено обґрунтовані та чіткі відповіді на поставлені питання; які матеріали експерт використав тощо. Також із висновку чітко вбачається, що експертом було особисто проведено огляд об`єкта дослідження; висновок складено з дотриманням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), з урахуванням Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, яким визначено загальні засади оцінки майна і майнових прав.
Під час оцінки КТЗ експертом враховано технічні, технологічні характеристики та особливості об`єкта оцінки, умови його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень; виходячи з мети оцінки здійснено всі процедури в межах методів оцінки, визначених вищевказаною Методикою.
Отже, дослідивши висновок експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 22 від 18.09.2025, суд вважає його повним, обґрунтованим і таким, що не викликає сумніву у його правильності, а отже даний висновок експерта є належним і допустимим доказом у даній справі.
Клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи щодо визначення розміру матеріального збитку від учасників справи не надходили.
Відповідачем не спростовано визначений експертом у вищевказаному висновку розмір матеріального збитку.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Судом встановлено, що оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування зносу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Стягуючи з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану в результаті ДТП суд звертає увагу, що різниця між виплаченою страховою сумою та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком та межами ліміту відповідальності.
З огляду на ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Тому суд відхиляє посилання представника відповідача наведені у його письмових поясненнях щодо відсутності обов`язку у відповідача на відшкодування вартості відновлювального ремонту КТ після дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 становить 148 968,96 грн., як різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та страховою виплатою у розмірі. 
Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений ….постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, моральна шкода може відшкодовуватись грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана, з розміром цього відшкодування.
Суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було істотно пошкоджено транспортний засіб позивача, вона була позбавлена можливості ним користуватись, змушена витрачати час для стягнення завданої шкоди.
Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, зважаючи на вимоги розумності і справедливості суд визначає розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн.
Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить із такого.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 2164,96 грн. 
Позивач має право на стягнення з відповідача у цій справі судового збору за подачу позову до суду першої інстанції пропорційно до суми задоволених позовних вимог у розмірі 1599 грн. 68 коп. (розрахунок: судовий збір за подачу позову, сплачений позивачем, у розмірі 2164,96 грн. * сума задоволених позовних вимог позивача 158 968,96 грн./сума заявлених позовних вимог позивача 216 496,04 грн.).
Як слідує з матеріалів справи позивач понесла витрати на правничу допомогу адвоката, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 17.10.2025, актом приймання-передачі наданих послух за договором про надання правової допомоги від 23.10.2025.
При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що позов задоволено частково у розмірі 158 968,96 грн. від заявлених позовних вимог, а отже і витрати на правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог у розмірі 14 685,62 грн. (20 000 грн. * сума задоволених позовних вимог позивача 158 968,96 грн./сума заявлених позовних вимог позивача 216 496,04 грн.).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 148 968 (сто сорок вісім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок, моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, а всього стягнути суму у розмірі 158 968 (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1  судовий збір, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, у розмірі 1599 грн. 68 коп., витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, у розмірі 14 685,62 грн., а всього стягнути суму у розмірі 16 285 (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 30 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення складено в повному обсязі 14 вересня 2026 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач – ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , E-mail відсутній, ІПН: НОМЕР_5 тел. НОМЕР_7 , Електронний кабінет відсутній;
Представник позивача – ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 ІПН: НОМЕР_8 , наявний кабінет в електронному суді, тел. НОМЕР_9 ;
Відповідач – ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , E-mail відсутній, ІПН: НОМЕР_10 , Електронний кабінет відсутній.

Суддя Ю.В. Геєць