ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

16 липня 2026 року  місто Чернівці справа №719/1013/25
провадження №22-ц/822/1465/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача Височанської Н.К.,
суддів: Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.,
за участю секретаря судових засідань Тодоряк Г.Д.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на додаткове рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 19 травня 2026 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Цицак В.Л.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
У листопаді 2025 року позивач  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.
Просила в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_2 - садовий будинок АДРЕСА_2 ; земельну ділянку для ведення садівництва площею 0, 0565 га, кадастровий №7310600000:01:026:0120 за адресою м.Новодністровськ, садове товариство «Малинівка», та рухоме майно: надувний моторний човен (STORM) ТП-285, маломірне судно (човен) «Казанка» та два автомобілі ВАЗ 2108 та ГАЗ 2410; стягнути із відповідача судові витрати, розрахунок по яких буде подано до судових дебатів; орієнтовний попередній розрахунок становить 16771, 78 грн., з яких 3771,78 грн. судовий збір, 3000, 00 грн. витрати на експерта, 10000, 00 грн. витрати на правничу допомогу (том 1, а.с.1-11).

12 травня 2026 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_3 подав заяву від 11 травня 2026 року про стягнення понесених судових витрат.
В обґрунтування заяви вказував, що рішенням суду від 07 травня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Під час розгляду справи представник відповідача вказав у відзиві на позовну заяву орієнтовний розмір судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, який складає 20000,00 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України надає докази понесених судових витрат в загальному розмірі 28000, 00 грн., які складаються із витрат на проведення оцінки вартості квартири в розмірі 5000, 00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 23000, 00 грн. За результатами розгляду заяви просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в загальній сумі 28000,00 грн.

Також 12 травня 2026 року через систему «Електронний суд» представник позивача Ладан А.І. подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування заяви вказував, що рішенням суду від 07 травня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Представником позивача у цій справі є адвокат Ладан А.І. на підставі договору від 22 січня 2026 року про надання правничої допомоги, за умовами якого гонорар адвоката становить 25000,00 грн. За результатами розгляду заяви просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції
Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 07 травня 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено частково.
Визнано в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартиру АДРЕСА_3 .
Визнано в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартиру АДРЕСА_3 .
Визнано в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки ГАЗ, модель 2410, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та маломірне судно (човен) марки «Казанка», 1963 року випуску.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки транспортних засобів марки ГАЗ, модель 2410, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , марки ВАЗ, модель 2108, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , та маломірного судна (човна) марки «Казанка», 1963 року випуску, в загальному розмірі 52385, 00 грн. (п`ятдесят дві тисячі триста вісімдесят п`ять гривень 00 копійок).
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2409, 74 грн. (дві тисячі чотириста дев`ять гривень 74 копійки).
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 6083, 95 грн. (шість тисяч вісімдесят три гривні 95 копійок) на користь держави.
Повне рішення складено 17 травня 2026 року.

Додатковим рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 19 травня 2026 року заяву представників сторін про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат, пов`язаних із розглядом справи, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із розглядом справи, в розмірі 6502, 74 грн. 

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Гінгуляк О.М. спрямував засобами поштового зв`язку 18 червня 2026 року апеляційну скаргу. 
Посилався на те, що у заявах про зміну предмета позову від 28 січня 2026 року та 04 лютого 2026 року представником позивачки не було зазначено про орієнтовний розмір судових витрат в тому числі витрат за надання правової допомоги, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України.
Попередній орієнтовний розрахунок витрат за надання правової допомоги був наданий одночасно із позовною заявою, попереднім представником позивачки адвокатом Телешман І.І., яка в свою чергу припинила повноваження у даній справі. Заяви про стягнення витрат за надання адвокатом Телешман І.І. правової допомоги до суду не надходило.
Крім цього, вважає що заявлені представником позивачки витрати за надання правової допомоги є суттєво завищеними та є не співмірними із заявленими позовними вимогами так і з задоволеними позовними вимогами суду за рішенням суду.
А тому, заявлені позовні вимоги позивачки частково були безспірними та могли бути вирішені в поза судовому порядку. Натомість позивачкою під час розгляду справи не було надано суду доказів того, що позивачка зверталася до відповідача про добровільний поділ спірного майна.
Таким чином, зважаючи на часткове безпірне вирішення судом питання про поділ майна, часткове визнання відповідачем позовних вимог, а також враховуючи те, що рішенням позовні вимоги позивачки задоволено частково, вважає, що заявлена сума яку просить стягнути позивачка з відповідача за надання правової допомоги є завищеною.
Також вказав, що у відзиві на позовну заяву представником відповідача попередньо було зазначено про орієнтовний розмір судових витрат пов`язаних із розглядом даної справи.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення заяви про стягнення судових витрат з позивачки на користь відповідача виходив з пропорції задоволених позовних вимог.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що заява про стягнення судових витрат підлягає до задоволення в сумі 9772, 14 грн., тобто сума стягнення витрат за надання правової допомоги складає 4772,14 грн., а 5 000 грн. як сума стягнення пов`язаних за виготовлення та надання суду звіту про оцінку вартості майна.
Таким чином, суд першої інстанції зменшив вартість витрат за надання правової допомоги на суму 18 227,86 грн. (23 000 - 4772,14), При цьому, ні позивачем, ні її представником не подавалось клопотання про зменшення судових витрат.
Як вже зазначалось вище, що суд першої інстанції зменшуючи розмір судових витрат виходив із співмірності задоволених позовних вимог.
Однак, судом першої інстанції не було враховано Додаткову угоду №1 від 02 грудня 2025 року, яка укладена між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно якої «Сторонами попередньо обумовлено правова позиція у справі, а також вимоги які визнаються Клієнтом (відповідач у справі), а які заперечуються, зокрема Клієнт повідомив Адвоката, що ним визнаються позовні вимоги в частині сплати компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу ГАЗ 2410 та моторного судна Казанка, а також визнання права власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_4 » (п.2.2. Додаткової угоди №1).
Таким чином, суд першої інстанції безпідставно застосував співмірність задоволених позовних вимог, оскільки вказані вище вимоги були фактично безспірними, що також підтверджується і відзивом на позовну заяву, а також вимогами п,2.2 Додаткової угоди.
Таким чином, у вартість витрат за надання правової допомоги в розмірі 23 000 грн. не входить питання щодо визнання спільною сумісною власністю та стягнення компенсації вартості 1/2 частки вартості майна транспортного засобу ГАЗ 2410 та моторного судна Казанка, оскільки такі вимоги визнавались відповідачем та не входили в предмет доказування представником відповідача.
А тому, вважає що суд першої інстанції безпідставно зменшив заявлений розмір судових витрат зі сторони відповідача.
Вважає, що сума яка підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача має складати в загальній сумі 28 000 грн.
Просив додаткове рішення скасувати і прийняти нове рішення яким у задоволенні заяви представника позивачки, адвоката Ладан А.І. про стягнення судових витрат в розмірі 25 000 грн, - відмовити. Заяву представника відповідача, адвоката Гінгуляка О.М. про стягнення судових витрат в розмірі 28 000 грн. задовольнити повністю. Стягнути з позивачки на користь відповідача понесені судові витрати, що пов`язані з розглядом даної цивільної справи в загальній сумі 28 000 (двадцять вісім тисяч) гривень.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ладан А.І. вказала, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки її доводи є безпідставними та необґрунтованими, а додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України. 
Судом враховано всі фактичні обставини справи, вірно застосовано як норми матеріального права так і процесуального права, в повному обсязі з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Вказала, що позиція ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 під час розгляду справи мала досить мінливий характер. Відповідач не погоджувався із варіантом поділу, запропонованим позивачем, розміром часток, право власності на які доцільно визнати за кожним із сторін по справі, та вартістю автомобілів, що є об`єктом поділу, внаслідок чого позивач надавала додаткові докази, як на підтвердження своєї позиції, так і на спростування доводів відповідача. Окрім того, визнання позову в частині поділу спірної квартири сторін по справі в частці по 1/2 кожному із колишнього подружжя мало місце лише в останньому судовому засіданні. 
А тому вважає, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження про безспірність позовних вимог та нібито вирішення спору у позасудовому порядку.
Представником позивача у судовому засіданні 07 травня 2026 року до закінчення судових дебатів, повідомила, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом 5 днів після винесення рішення буде подано підтверджуючі документи щодо понесених судових витрат.
Вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), зокрема часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи в силу ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Мотивувальна частина 

Межі розгляду справи
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження». Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ст.369 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати – без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що предметом перегляду у даній справі є додаткове рішення, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Додаткове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам, визначеним в ст.263 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). 
Зазначена правова позиціє є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України.
Колегія суддів виходить із того, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) виснувала, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Колегія суддів наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). 
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі №367/6289/21, від 22 травня 2024 року у справі №205/5969/15-ц, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості й достовірності відображеної у них інформації.
Переглядаючи додаткове рішення, апеляційним судом встановлено, що в поданому позові позивач ОСОБА_1 вказала, що попередньо очікує понести судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3771,78 грн., на визначення вартості нерухомого майна в розмірі 3000, 00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000, 00 грн. (том 1 а.с.8).
У відзиві на позов від 05 грудня 2025 року та відповіді на відзив від 15 грудня 2025 року відповідач не вказував про попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (том 1 а.с.49-50, 77-78).
Позивач у заяві про зміну предмету позову (нова редакція) просила стягнути з відповідача судові витрати (том 1 а.с.166).
У відзиві на позовну заяву від 16 лютого 2026 року відповідач вказав, що очікує понести судові витрати на визначення вартості нерухомого майна в розмірі 6000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн. (том 1 а.с.188). 
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача, що позивачем не вказано у заяві про зміну предмету позову попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, оскільки такий розрахунок вказаний в поданому позові.
У судовому засіданні 07 травня 2026 року до закінчення судових дебатів, представник позивачки та представник відповідача повідомили, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази понесених судових витрат будуть подані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення, вказаного сторони не заперечують.
11 травня 2026 року представник відповідача адвокат Гінгуляк О.М. сформував в системі «Електронний Суд» заяву про стягнення понесених судових витрат, в якій просив стягнути з позивачки на користь відповідача судові витрати в загальному розмірі 28000 грн., які складаються з витрат на проведення експертизи 5000 грн., витрати на правничу допомогу 23000 грн. (том а.с.58-59).
На підтвердження понесених судових витрат надав суду:
- договір №60/25 від 02 грудня 2025 року про надання правової (правничої) допомоги;
- додаткову угоду №1 від 02 грудня 2025 року до договору №60/25;
- розрахунок розміру компенсаційних витрат на правову (правничу) допомогу у відповідності до договору №60/25;
- акт виконаних робіт від 11 травня 2026 року щодо надання правової допомоги до договору №60/25; 
- договір про надання послуг на проведення незалежної оцінки від 08 січня 2026 року;
- квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09 січня 2026 року (том 2 а.с.60-66).
Так, відповідно до п. 1.1. розділу 1 Договору №60/25 від 02 грудня 2025 року про надання правової (правничої) допомоги, який укладений між адвокатом Гінгуляком О.М. та відповідачем ОСОБА_2 , Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну (правову) допомогу Клієнту у справі №719/1013/25 про поділ майна подружжя, в тому числі визначення часток кожного з подружжя, тощо, з правом подання позову, відзиву на позовну заяву та інші дії спрямовані на захист прав та інтересів Клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п. 4.1., 4.2., 4.4. розділу 4 Договору отримання винагороди Адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Розмір та порядок оплати гонорару визначається в Додаткові угоді до цього Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору. За надання правової допомоги, відповідно до даного договору, Клієнт авансовано сплачує Адвокату гонорар у фіксованій сумі відповідно до домовленості сторін. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для Клієнта прийнято позитивне рішення.
Згідно з п. 2.3. Додаткової угоди №1 від 02 грудня 2025 року до Договору №60/25 про надання правової (правничої) допомоги Сторони домовились, що розмір гонорару Адвоката за представництво інтересів Клієнта в Новодністровському міському суді Чернівецької області у справі №719/1013/25, а також складання процесуальних документів (заяв по суті) заяви, клопотання, відзиви, відповіді на відзив, тощо, складає 15000,00 грн. (двадцять тисяч гривень). Вказана сума коштів сторонами погоджена в твердій грошовій сумі та не потребує визначення між Сторонами часу витраченого Адвокатом на виконання умов Договору №60/25 від 02 грудня 2025 року.
За участь Адвокатом в судових засіданнях Новодністровського міського суду відповідно до п. 2.4. Додаткової угоди №1 від 02 грудня 2025 року до Договору №60/25. Клієнт сплачує Адвокату кошти в сумі 500,00 грн. за кожне судове засідання, не залежно від часу витраченого в судовому засіданні. Вказаний розмір коштів не входить у погодженому сторонами в п.2.3. суму коштів, а розраховується окремо за результатами розгляду справи.
Крім того, у п. 2.5. Додаткової угоди №1 від 02 грудня 2025 року до Договору №60/25 Сторони дійшли згоди, що у випадку ухвалення Новодністровським міським судом у справі №719/1013/25 рішення про відмову у задоволенні позову, Клієнт сплачує Адвокату додатковий гонорар (гонорар успіху) в розмірі 4000,00 грн. (п`ять тисяч).
Відповідно до Акту виконаних робіт від 11 травня 2026 року щодо надання правової допомоги до Договору №60/25 від 02 грудня 2025 року під час надання правової (правничої) допомоги ОСОБА_2 у відповідності до договору про надання правової допомоги №60/25 від 02 грудня 2025 року та додаткової угоди №1 до нього, витрати часу та вартість послуг на таку правову (правничу) допомогу складають 23000,00 грн., а саме: ознайомлення з позовною заявою та додатками до неї – 2 год. 30 хв. вартістю 1200,00 грн.; підготовка відзиву на позовну заяву та подання відзиву до суду – 12 год. 00 хв. вартістю 3500,00 грн.; ознайомлення з відповіддю на відзив – 1 год. 00 хв. вартістю 1000,00 грн.; підготовка заперечення відповіді на відзив – 8 год. 00 хв. вартістю 3500,00 грн.; підготовка заяви про виклик свідків – 1 год. 00 хв. вартістю 800,00 грн.; ознайомлення з зміною предмета та підставу позову – 1 год. 00 хв. вартістю 800,00 грн.; підготовка заяви про виклик свідків – 1 год. 00 хв. вартістю 800,00 грн.; підготовка відзиву на позовну заяву (з урахуванням зміною предмета та підстав позову) – 8 год. 00 хв. вартістю 3000,00 грн.; підготовка заяви про доручення доказів – 1 год. 00 хв. вартістю 400,00 грн.; участь у судових засіданнях – 12 судових засідань вартістю 6000,00 грн.; додатковий гонорар (премія) 2000,00 грн., що узгоджується з розрахунком розміру компенсаційних витрат на правову (правничу) допомогу ОСОБА_2 у відповідності до договору №60/25 від 02 грудня 2025 року.
Відповідно до договору про надання послуг на проведення незалежної оцінки від 08 січня 2026 року, укладеного між ОСОБА_2 та підприємцем ОСОБА_4 , платник зобов`язується здійснити оплату за оцінку ринкової вартості трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , вартість якої визначається у розмірі 5000,00 грн.
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 09 січня 2026 року ОСОБА_2 сплатив 5000,00 грн. за оцінку квартири АДРЕСА_1 .

11 травня 2026 року представник позивачки адвокат Ладан А.І. сформувала в системі «Електронний Суд» заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених судових витрат в розмірі 25000 грн. (том 2 а.с.67-69).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надала:
-договір №22/01/26 від 22 січня 2026 року про надання правничої допомоги;
-акт (звіт) № 1 виконаних робіт (наданих послуг) від 08 травня 2026 року та квитанцію №2 від 08 травня 2026 року (том 2 а.с.70-72).
Відповідно до п. 1.1., 2.1. розділу 1 Договору №22/01/26 від 22 січня 2026 року про надання правничої допомоги, який укладено між адвокатом Ладан А.І. та позивачкою ОСОБА_1 , Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати правничу допомогу в обсязі та на умовах передбачених Договором, зокрема щодо подання позовної заяви про поділ спільного сумісного майна подружжя. Адвокат на підставі звернення Клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання правничої допомоги, зокрема, надання консультацій, формування правової позиції, складати позовні заяви, відзиви (заперечення), представляти інтереси Клієнта в судах.
Відповідно до п. 4.1., 4.3. розділу 4 Договору №22/01/26, отримання винагороди адвокатом за надання правової (правничої) допомоги відбувається у формі гонорару в розмірі 25000,00 грн., які клієнт оплачує протягом до 2 днів з моменту винесення рішення судом у справі. Правничу допомогу, що надається Адвокатом, Клієнт оплачує в гривнях в розмірі визначеному в п. 4.1 за фактично надану юридичну (правничу) допомогу, відповідно до Акту/актів надання правничої допомоги, або готівкою, чи в іншому порядку встановленому цим Договором.
У п. 4.5. розділу 4 Договору №22/01/26 зазначено, що за результатами надання правничої допомоги складається Акт, що підписується уповноваженими представниками кожної із сторін. В Акті вказується обсяг наданої Адвокатом правової допомоги та її вартість.
Як вбачається із Акту (Звіту) №1 виконаних робіт (наданих послуг) від 08 травня 2026 року адвокат Ладан А.І. надала наступні послуги до Договору про надання правової (правничої) допомоги №22/01/26 від 22 січня 2026 року: усна консультації з Клієнтом та аналіз документів у справі щодо поділу спільного сумісного майна подружжя – 1 год. 00 хв.; ознайомлення та вивчення матеріалів судової справи – 2 год. 00 хв.; підготовка заяви про зміну позовних вимог у справі про поділ спільного майна подружжя до Новодністровського міського суду Чернівецької області, виготовлення необхідної кількості копій документів – 3 год. 00 хв.; підготовка та подання відповіді на відзив у даній справі – 1 год. 00 хв.; участь у судових засіданнях – 10.
Відповідно до квитанції №2 від 08 травня 2026 року адвокат Ладан А.І. прийняла від ОСОБА_1 гонорар в сумі 25000,00 грн. за надану правничу допомогу у відповідності до договору про надання правничої допомоги №22/01/26.
Отож, сторонами по справі надані докази понесення витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом даної справи.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша та третя статті 81 ЦПК України).
Суд першої інстанції ухвалюючи додаткове рішення виходив з того, що витрати, пов`язані з розглядом справи, позивача в розмірі 25000,00 грн. та відповідача в розмірі 28000,00 грн. знайшли своє підтвердження. Водночас, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 16274, 88 грн., а з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведення експертизи, пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 9772, 14 грн.
Провівши взаємозалік, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2 має сплатити позивачу ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 6502, 74 грн. (16274, 88 грн. – 9772, 14 грн.).
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а тому відсутні підстави для зміни розміру витрат на правничу допомогу, що визначені до стягнення судом першої інстанції.
Доводи апелянта, що суд безпідставно зменшив розмір судових витрат не заслуговують на увагу, оскільки суд не зменшував розмір судових витрат, суд стягнув суму судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог позивача.
З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 19 травня 2026 року – залишити без змін. 
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повна постанова складена судом 16 липня 2026 року.
Суддя-доповідач: Н.К. Височанська
Судді: М.І. Кулянда
І.Б. Перепелюк