ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 р. | Справа № 520/15705/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 24.09.25 у справі № 520/15705/25
за позовом Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України 
до  Головного управління ДПС у Харківській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Інститут права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України (далі за текстом також - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі та текстом також – відповідач), в якому просив:
- визнати дії Головного управління державної податкової служби у Харківській області щодо відмови Інституту права та післядипломної освіти міністерства юстиції України у вчиненні дій зі зняття з податкового обліку Харківської філії Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції, податковий номер 26203232 (ХФЦППКПЮ), викладеній у листі Головного управління державної податкової служби у Харківській області від 04.11.2024, протиправними;
- зобов`язати Головне управління державної податкової служби у Харківській області зняти з податкового обліку Харківську філію Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції, податковий номер 26203232 (ХФЦППКПЮ), як відокремлений підрозділ Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 26195879).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з помилковими висновками про обґрунтованість доводів відповідача.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач викладає обставини справи та наводить норми, зазначені у позовній заяві. Вказує, що суд першої інстанції не проаналізував характер та зміст листа позивача від 09.10.2024 за № 44, який було направлено до ГУ ДПС у Харківській області, з проханням зняти з обліку в Державній податковій службі у Харківській області Харківську філію Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції (код за ЄДРПОУ 26203232). Листом ГУ ДПС від 04.11.2024 за № 49625/6/20-40-12-02-11 не надано позивачу ґрунтовну відповідь на порушене питання, не задоволено заяву та не відмовлено у вчиненні дій, які позивач просив вчинити; не надано чітке роз`яснення процедури зняття з обліку відокремленого підрозділу платника податків. На переконання позивача, ним було дотримано всі вимоги, чинного станом на 2004 рік законодавства щодо процедури зняття з податкового обліку в ГУ ДПС у Харківській області, однак з невідомих та незалежних від позивача причин, відповідач не вчинив належних дій, спрямованих на зняття ліквідованої філії позивача з податкового обліку. Звертає увагу, що Курси підвищення кваліфікації працівників юстиції України та їх філіал в м. Харків були ліквідовані Наказом Міністерства юстиції України від 20.03.2004 за № 16/5 «Про ліквідацію Курсів підвищення кваліфікації працівників юстиції України та їх філіалу в м. Харків», тобто до дати набрання чинності Законом №755, який передбачав обов`язковий порядок включення відомостей про відокремлений підрозділ до Єдиного державного реєстру. Уважає, що до спірних правовідносин мають бути застосовані норми, чинні на момент ліквідації ХФЦППКПЮ, тобто чинні станом на 20.03.2004.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки вважає доводи позивача безпідставними, а оскаржуване рішення ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНСТИТУТОМ ПРАВА ТА ПІСЛЯДИПЛОМНОЇ ОСВІТИ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ (далі - ІППО МЮУ) направлено до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ лист від 09.10.2024 за № 44 з проханням зняти з податкового обліку Харківську філію Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції, податковий номер 26203232 (ХФЦППКПЮ).
Від ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ позивачу надійшла відповідь, оформлена листом від 04.11.2024 за № 49625/6/20-40-12-02-11, яка була отримана ІППО МЮУ 16.12.2024, що підтверджується відміткою канцелярії Київського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, який є правонаступником ІППО МЮУ, про отримання листа.
Листом від 04.11.2024 № 49625/6/20-40-12-02-11 ГУ ДПС у Харківській області у знятті з податкового обліку Харківської філії Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції, податковий номер 26203232 (ХФЦППКПЮ), відмовило.
Звернення з наданням додаткових документів щодо зняття з податкового обліку Харківської філії Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції до ГУ ДПС у Харківській області від ІППО МЮУ направлялись неодноразово, проте у їх задоволенні було відмовлено.
Позивач уважає, що дії відповідача щодо відмови у вчиненні дій зі зняття з податкового обліку філії є протиправними, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості. 
Надаючи оцінку спірним відносинам та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Процедура припинення суб`єктів господарювання регламентована Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755), Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим Міністерством фінансів України від 09.12.2011 за №1588, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.1 2.201 за № 1562/20300 (далі - Порядок N91588).
Статтею 4 Закону № 755 визначено, що основним принципом, на якому базується державна реєстрація є обов`язковість державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр). Відповідно до п. п 20 п. 2 статті 9 Закону № 755 до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі стосовно юридичної особи відносяться, зокрема, дані про відокремлені підрозділи юридичної особи.
Відповідно до вимог розділу XI Порядку № 1588 дані про прийняття рішення щодо припинення юридичних осіб, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, контролюючі органи отримують від державних реєстраторів у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Центрального контролюючого органу.
У зв`язку з ліквідацією або реорганізацією платника податків контролюючі органи розпочинають та проводять процедури, передбачені Порядком № 1588, у разі одержання відомостей з Єдиного державного реєстру про рішення засновників (учасників) юридичної особи, уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи або відомостей державного реєстратора відомостей з Єдиного державного реєстру повідомлення органу державної реєстрації про припинення (закриття) відокремленого підрозділу.
Згідно з п. 11.17 Розділу XI Порядку № 1588 зняття з обліку в контролюючому органі відокремленого підрозділу як платника податків здійснюється у разі внесення до Єдиного державного реєстру або до ЄДРГГОУ (для відокремлених підрозділів іноземних компаній, організацій) записів про припинення відповідної юридичної особи або припинення (закриття) такого відокремленого підрозділу.
Судом установлено, що на момент проведення ліквідаційних процедур Харківської філії Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції, згідно з долученими документами, порядок зняття з обліку суб`єктів господарювання в контролюючих органах визначався Інструкцією про порядок обліку платників податків, затвердженою Наказом Державної податкової адміністрації України від 19 лютого 1998 року № 80, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 березня 1998 р. за № 172/2612 (далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 8.3 Інструкції, після проведеної перевірки платника податків, у разі встановлення факту відсутності заборгованості перед Державним бюджетом України та місцевими бюджетами орган державної податкової служби знімає його з обліку. Зняття з обліку платника податків в органах державної податкової служби проводиться за наявності повідомлення від установи банку про закриття такому платнику рахунків. Після завершення процедури зняття з обліку орган державної податкової служби складає довідку про зняття з обліку платника податків за формою N 12-ОПҐІ, яку надсилає до органів державної реєстрації або органу, що здійснив реєстрацію.
Довідка про зняття з обліку філії - платника податків надсилається органом державної податкової служби до органу статистики за місцезнаходженням (обліку) філії та до органу державної реєстрації за місцезнаходженням (обліку) юридичної особи. Якщо юридична особа перебуває на обліку в іншому органі державної податкової служби, то така довідка надсилається і до того органу державної податкової служби, де перебуває на обліку юридична особа.
Відповідачем під час розгляду справи зазначено, що відповідно до інформаційних ресурсів ТУ ДПС стосовно Харківської філії Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції 02.12.2004 до контролюючого органу надано заяву про зняття з обліку за формою N 8-ОПП.
Довідка про зняття з обліку платника податків Харківської філії Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції за формою N 12-ОПП не була сформована та, відповідно не була надіслана до органу статистики за місцезнаходженням (обліку) філії, що підтверджено листом Управління статистики від 29.08.2024 за № 02.2-02/667-24, доданим до матеріалів справи.
З реєстру органів статистики Харківську філію Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції не виключено.
Наведені обставини позивачем під час розгляду справи не спростовано.
Акт перевірки податковою службою, наданий у додатку до позову, складено не стосовно ліквідації філії, а для визначення правильності справляння непрямих податків.
З Єдиного державного реєстру до ГУ ДПС не надходило повідомлення органу державної реєстрації про припинення (закриття) Харківської філії Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції (податковий номер 26203232).
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що процедури зняття з обліку в органі Державної податкової служби стосовно Харківської філії Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції у 2004 - 2005 роках не були завершені остаточно.
Надана позивачем до матеріалів справи інформація про закриття рахунків 35218001000456, 35228002000456, відкритих на ім`я Харківської філії Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції, МФО 851011 в УДКСУ у Київському районі м. Харкова, які було закрито 02.02.2005, а також надані ліквідаційні баланси станом на 30.11.2004 та станом на 01.01.2005, наведеного висновку не спростовують.
З огляду на наведене, ГУ ДПС листом від 04.11.2024 за № 49625/6/20-40-12-02-11 надало позивачу ґрунтовну відповідь на порушене питання, з чітким роз`ясненням процедури зняття з обліку відокремленого підрозділу платника податків.
Посилання позивача на те, що до спірних правовідносин мають бути застосовані норми, чинні на момент ліквідації ХФЦППКПЮ, тобто чинні станом на 20.03.2004, є помилковим, оскільки з огляду на те, що процедуру ліквідації ХФЦППКПЮ не було завершено, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Закону № 755 та Порядку № 1588.
Відтак процедура ліквідації ХФЦППКПЮ має бути звершена відповідно до зазначених нормативно-правових актів.
Аналіз приписів ст. 19 Конституції України дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій або невчинення їх у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Розглядаючи питання розбіжностей у застосуванні норм матеріального права, колегія суддів бере до уваги, що різні аспекти дії закону у часі неодноразово досліджувалися Конституційним Судом України.
Зокрема, у рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
У рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).
Отже, у разі безпосередньої (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.
Якщо під час вирішення суб`єктом владних повноважень певного питання (в цій справі щодо наявності підстав для зняти з податкового обліку Харківську філію Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції), до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.
Подібного висновку, вирішуючи можливість застосування до спірних правовідносин нормативно-правового акта, який зазнав змін з моменту звернення позивача до суб`єкта владних повноважень, до моменту прийняття останнім рішення за результатами розгляду такого звернення, дійшов Верховний Суд у складі у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 803/1541/16.
У вказаній постанові Судова палата також звернула увагу на те, що у теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду - "переживаючої" (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм.
Правова визначеність, як елемент верховенства права, не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. Як стверджує єдиний орган конституційної юрисдикції, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58), згідно з якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів уважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
З урахуванням приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 у справі № 520/15705/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя | | Я.В. П`янова
Судді | | В.Б. Русанова   О.В. Присяжнюк