ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/9701/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючий, Кролевець О. А., Мамалуя О. О.,
за участю секретаря судового засідання Долгополової Ю. А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду міста Києва
у складі судді Турчина С. О.
від 05 лютого 2026 року 
та на постанову Північного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Суліма В. В., Ткаченка Б. О., Гаврилюка О. М. 
від 22 квітня 2026 року 

у справі за позовом ОСОБА_1 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода"
про визнання недійсними рішень загальних зборів

за участю представників:
від позивача: не з`явилися 
від відповідача: Запаскін М. Р.

ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» про визнання недійними з моменту прийняття всіх рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода», які відбулися 03 травня 2025 року та оформлені протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» від 27 червня 2025 року № 3-25, підписаним ОСОБА_2 , як головою зборів. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення були прийняті на загальних зборах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода», проведених з порушенням порядку їх скликання та проведення, позивач не був повідомлений про проведення загальних зборів, деякі листки опитування підписані особами, які не є власниками квартир / нежитлових приміщень, голова зборів ОСОБА_2 не був обраний більшістю голосів присутніх членів Об`єднання, протокол, яким оформлені спірні рішення, не містить інформацію щодо осіб, присутніх на загальних зборах та не містить результатів поіменного голосування, як з питання обрання голови зборів, так і інших питань порядку денного тощо. 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 19 серпня 2025 року прийняв зазначену позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/9701/25.
2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» є юридичною особою, створеною співвласниками будинку АДРЕСА_1 з метою забезпечення належного утримання та використання спільного майна зазначеного будинку та зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08 серпня 2017 року.
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 81365941 від 07 лютого 2017 року ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1184113380000. Отже, ОСОБА_1 є співвласником багатоквартирного будинку.
01 квітня 2025 року правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» на своєму засіданні прийняло рішення про скликання чергових загальних зборів співвласників, оформлене протоколом засідання правління № 01-04/2025 від 01 квітня 2025 року. Датою та місцем проведення зборів визначено 03 травня 2025 року об 11:30 год. на дитячому майданчику у дворі будинку.
03 травня 2025 року були проведені загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода», на яких були прийняті рішення, оформлені протоколом № 3-25 від 27 червня 2025 року. Протокол підписаний головою загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» ОСОБА_2 .
Згідно із зазначеним протоколом № 3-25 від 27.06.2025 року загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку складає 550 осіб, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку - 36 152,80 кв.м; у загальних зборах взяли участь особисто та / або через представників співвласники в кількості 95 осіб, яким належать квартири та / або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 6 160,1 кв.м.
Письмове опитування співвласників, які не взяли участь у загальних зборах особисто, проводилося протягом 45 днів з дня проведення загальних зборів і тривало до 17 червня 2025 року. У письмовому опитуванні взяли участь особисто та / або через представників співвласники в кількості 259 осіб, яким належать квартири та / або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 17 187,85 кв.м.
Разом у голосуванні на загальних зборах та у письмовому опитуванні прийняли участь особисто / або через представників співвласники у кількості 354 осіб, яким належать квартири та / або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 23 347,95 кв.м.
На розгляд загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» були винесені такі питання порядку денного:
1. Обрання Голови загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода».
2. Про переобрання членів правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода».
3. Про переобрання членів ревізійної комісії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода».
4. Про затвердження нової редакції статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода».
5. Про внесення змін до відомостей про юридичну особу.
6. Про затвердження дати взяття будинку в управління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода».
7. Про встановлення одноразового внеску на утримання будинку та прибудинкової території, його порядку сплати.
8. Про затвердження кошторису витрат та розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території для квартир, нежитлових приміщень, а також порядку його сплати.
9. Про здійснення автоматичного коригування розміру внеску в зв`язку зі зміною регульованих тарифів на електроенергію, управління побутовими відходами, водопостачання та водовідведення.
10. Про затвердження розміру матеріального заохочення Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
11. Про затвердження моделі організації договірних відносин з виконавцями комунальної послуги з управління побутовими відходами.
12. Про компенсацію вартості спожитої електричної енергії, холодної води та водовідведення, власниками співвласниками житлових та нежитлових приміщень до моменту укладення ними відповідних прямих індивідуальних договорів з виконавцями комунальних послуг.
13. Про затвердження моделей організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення та приготування гарячої води та послуги з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення.
14. Про уповноваження голови правління на укладення договорів з постачальниками комунальних послуг для забезпечення потреб функціонування багатоквартирного будинку.
15. Про участь у міському Конкурсі зі співфінансування проектів з підвищення енергоефективності будинку.
16. Про делегування повноважень правлінню Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку самостійно укладати договори здачі в оренду допоміжних приміщень та іншого спільного майна багатоквартирного будинку.
17. Про оформлення права постійного користування на земельну ділянку-прибудинкову територію.
18. Про порядок обмеження користування спільним майном.
19. Про затвердження Положення по роботі з боржниками.
20. Про вступ в Асоціацію ЖБК та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Солом`янського району міста Києва.
21. Про затвердження способу сповіщення співвласників про прийняті рішення на загальних зборах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода».
За результатом голосування із зазначених питань порядку денного загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» прийняли рішення з усіх питань порядку денного, крім шістнадцятого питання.
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» про визнання недійними з моменту прийняття всіх рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода», які відбулися 03 травня 2025 року та оформлені протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» від 27 червня 2025 року № 3-25, підписаним ОСОБА_2 , як головою зборів. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення були прийняті на загальних зборах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода», проведених з порушенням порядку їх скликання та проведення.
3. Короткий зміст оскаржуваних рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів, мотиви їх ухвалення.
Господарський суд міста Києва рішенням від 05 лютого 2026 року у справі № 910/9701/25, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22 квітня 2026 року, у задоволенні позову відмовив повністю.
Суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач не довів факту порушення його прав або охоронюваних законом інтересів спірними рішеннями, оскільки
- відповідач вчинив необхідні та достатні дії для належного повідомлення позивача про час, місце проведення та порядок денний загальних зборів шляхом надсилання позивачу відповідного письмового повідомлення рекомендованим листом на його адресу, що підтверджує дотримання відповідачем вимог щодо скликання зборів відповідно до законодавства та положень статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода», внаслідок чого позивач був належним чином повідомлений про скликання, зокрема про дату, час, місце та порядок денний, загальних зборів Об`єднання, був особисто присутній на зборах та реалізував своє право голосу з питань порядку денного;
- наявними в матеріалах справи доказами, зокрема реєстраційним списком учасників, листами опитування для голосування, листами письмового опитування та протоколом зборів № 3-25, підтверджено факт проведення 03 травня 2025 року загальних зборів співвласників, ці докази свідчать про фактичне здійснення процедури голосування у передбаченій законом формі (очні збори та письмове опитування як єдина процедура), про прийняття спірних рішення за наявності необхідної кількості голосів для їх прийняття та з питань, включених до порядку денного загальних зборів, про проведення процедури письмового опитування з дотриманням частини шістнадцятої статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а твердження скаржника про підроблення протоколу та про те, що загальні збори є такими, що фактично не відбулися, є припущеннями, не підтвердженими належними і допустимими доказами, а сама лише незгода з результатами голосування не може свідчити про фальсифікацію документа.
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.
У касаційній скарзі позивач - ОСОБА_1 просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05 лютого 2026 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22 квітня 2026 року та ухвалити нове рішення про задоволенні позову.
5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.
Як на підстави касаційного оскарження судових рішень позивач послався на пункти 1 та 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник зазначив про те, що суди попередніх інстанцій:
- не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування принципу справедливості, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, викладені у пунктах 92, 93 постанови від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, у пункті 51.1. постанови від 24 червня 2020 року у справі № 913/843/14, у пункті 5.44. постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18;
- не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування частини десятої статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17 вересня 2024 року у справі № 911/1088/23, стосовно того, що проведення загальних зборів головою, який не обраний більшістю голосів присутніх співвласників, є порушенням порядку проведення загальних зборів, встановленого законом;
- не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12 лютого 2025 року у справі № 903/483/24 та від 29 січня 2020 року у справі № 904/5265/18, стосовно того, що суд не має права змінювати підстави позову або розглядати справу поза їх межами, оскільки це призводить до розгляду спору, який фактично не був предметом звернення до суду;
- не врахували висновки Верховного Суду стосовно застосування принципу змагальності, викладені у пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, у постанові від 13 листопада 2025 року у справі № 906/161/23, від 04 червня 2025 року у справі № 907/330/24 та від 03 серпня 2022 року у справі № 910/5408/21;
- не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 січня 2023 року у справі № 924/1234/21, щодо того, що електронний доказ не потребує електронного підпису, а відеофайл, записаний на матеріальний носій, є оригіналом електронного доказу та підлягає дослідженню судом;
- не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 910/5408/21, стосовно того, що переписка у месенджерах, зокрема Telegram, є належним електронним доказом, а відсутність кваліфікованого електронного підпису не є підставою для визнання такого доказу недопустимим;
- не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30 жовтня 2024 року у справі № 910/10551/23 та від 10 грудня 2019 року у справі № 911/1382/18, стосовно того, що показання свідків є самостійним засобом доказування, а питання їх достовірності, узгодженості та доказового значення вирішується судом під час оцінки доказів у їх сукупності; ненадання оцінки показанням свідків або їх формальне відхилення без наведення мотивів суперечить вимогам статей 86, 88, 89 Господарського процесуального кодексу України та свідчить про порушення принципу повного та всебічного дослідження доказів;
- не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08 лютого 2023 року у справі № 904/3783/21, від 16 квітня 2024 року у справі № 910/21426/21, від 16 липня 2025 року у справі № 906/1121/24, стосовно того, що рішення загальних зборів безпосередньо стосуються прав співвласника на управління ОСББ; вплив учасника зборів на прийняття рішень не вичерпується лише самим голосуванням, оскільки участь у зборах охоплює також і право на обговорення питань порядку денного, внесення пропозицій та вплив на позицію інших учасників зборів; 
- неправильно застосували статтю 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», висновок Верховного Суду щодо застосування якої у контексті спірних правовідносин відсутній, зокрема щодо того, що слід розуміти під «загальними зборами» як юридичним фактом, чи можуть вважатися загальними зборами дії, розтягнуті у часі, чи можуть вважатися одними загальними зборами процеси, що відбуваються у різних місцях та у змінному складі співвласників, чи можна ототожнювати факт проведення загальних зборів із самим лише існуванням протоколу та похідних від нього документів, а також які ознаки свідчать про наявність або відсутність загальних зборів як акту колективного волевиявлення. 
6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, а касаційна скарга зводиться до переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Позиція Верховного Суду
7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанцій.
Верховний Суд, обговоривши доводи сторін, викладені у касаційній скарзі та у відзиві на касаційну скаргу, дослідивши правильність застосування та дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як вбачається спірні правовідносини у цій справі виникли між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку (відповідач) та особою (позивачем), яка є власником квартири у багатоквартирному будинку, у якому створене таке об`єднання, щодо недійсності рішень, прийнятих на загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку, які відбулися 03 травня 2025 року та оформлені протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» від 27 червня 2025 року № 3-25, підписаним ОСОБА_2 , як головою зборів. 
Правові та організаційні засади функціонування об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Зазначений закон також регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Відповідно до частин першої та другої статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (тут і далі по тексту - у редакції, чинній станом на дати прийняття загальними зборами співвласників та правлінням відповідача спірних рішень) органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. 
Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.
Порядок скликання та проведення установчих зборів об`єднання встановлений у статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
Згідно з частиною шостою статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціатором установчих зборів не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення установчих зборів. Повідомлення в письмовій формі надається кожному співвласнику під власноручний підпис або надсилається рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку. За складеною у довільній формі письмовою заявою (у тому числі у формі електронного документа) співвласника до ініціатора установчих зборів, отриманою не пізніше ніж за 15 календарних днів до дня проведення установчих зборів, повідомлення про проведення установчих зборів співвласників надсилається такому співвласнику на іншу поштову адресу або на адресу електронної пошти чи з використанням інших технічних засобів електронних комунікацій, зазначених у такій заяві. 
Аналогічні положення містяться у частині сьомої статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Отже, наведені норми закону передбачають письмову форму повідомлення про проведення загальних зборів об`єднання. При цьому, за загальним правилом таке письмове повідомлення має бути направлене кожному співвласнику у такий спосіб: шляхом (1) вручення під розписку (власноручний підпис) або (2) відправлення повідомлення рекомендованим листом засобами поштового зв`язку. Разом з цим, закон передбачає можливість направлення повідомлення про проведення загальних зборів співвласникам також і з використанням засобів електронного зв`язку: на адресу електронної пошти співвласника чи з використанням інших технічних засобів електронних комунікацій. 
Відповідно до пункту 3.5. Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода" (у редакції, чинній станом на час скликання та проведення спірних загальних зборів) правління (ініціативна група) не менше ніж за 14 днів до дати проведення загальних зборів вручає кожному співвласнику під розписку або направляє рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в будинку письмове повідомлення про проведення загальних зборів. У повідомленні про проведення загальних зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного.
Як встановили суди попередніх інстанцій відповідач відповідно до наведених норм чинного законодавства та положень статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» вчинив усі необхідні та достатні дії для належного повідомлення позивача про час, місце проведення та порядок денний загальних зборів, на яких були прийняті спірні у цій справі рішення, шляхом надсилання на адресу позивача відповідного повідомлення рекомендованим листом, внаслідок чого позивач був належним чином повідомлений про скликання, зокрема про дату, час, місце та порядок денний загальних зборів Об`єднання.
Крім того, суди встановили, що позивач був особисто присутній на загальних зборах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода", які відбулися 03 травня 2025 року, та реалізував своє право голосу з питань порядку денного, що підтверджується наявними в матеріалах справи реєстраційним списком учасників зборів, в якому наявний власноручний підпис позивача під порядковим номером 11 (квартира № 136 ), та листом опитування для голосування на загальних зборах ОСОБА_1 , що надавався кожному присутньому співвласнику при здійсненні реєстрації на зборах, згідно із яким позивач проголосував "проти" всіх питань порядку денного зборів.
З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що ці обставини підтверджують, як безпосередню участь позивача у проведенні загальних зборах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода", які відбулися 03 травня 2025 року, так і реалізацію позивачем свого права голосу з питань порядку денного, а також дотримання відповідачем порядку скликання загальних зборів, встановленого чинним законодавством та статутом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода".
Крім того, як вбачається, позивач в обґрунтування недійсності спірних рішень загальних зборів послався на порушення порядку проведення зборів, на яких такі рішення були прийняті, зокрема зазначив про те, що рішення з питання першого порядку денного про обрання голови зборів не було прийнято, з огляду на що подальше проведення загальних зборів було неправомірним та були відсутні підстави для проведення письмового опитування. 
За змістом частин другої та третьої статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються та проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів з урахуванням положень цієї статті.
Згідно з частиною десятою статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" установчі збори веде голова зборів. Рішення про обрання голови зборів приймається більшістю голосів присутніх співвласників (їх представників), крім тих, які беруть участь у зборах дистанційно з використанням технічних засобів електронних комунікацій у режимі відеоконференції. При прийнятті такого рішення кожний присутній співвласник (його представник) має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Аналогічні положення містяться у частині десятій статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Досліджуючи обставини фактичного проведення 03 травня 2025 року загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода", наявності підстав для їх проведення та підстав для подальшого проведення письмового опитування співвласників багатоквартирного будинку, суди попередніх інстанцій встановили такі обставини.
Відповідно до наявного в матеріалах справи реєстраційного списку співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , присутніх 03 травня 2025 року на загальних зборах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» (далі по тексту - реєстраційний список) для участі на зазначених зборах зареєструвалися 108 осіб. 
Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» № 3-25 від 03 травня 2025 року (дата оформлення протоколу - 27 червня 2025 року) загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 складає 36 152,80 кв.м. У загальних зборах взяли участь особисто та / або через представників співвласники в кількості 95 осіб, яким належать квартири та нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 6 160,1 кв.м. 
Із зазначеного протоколу також вбачається, що з питання 1 (першого) порядку денного "Обрання голови загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода" було прийнято таке рішення: «Обрати головою загальних зборів ОСББ "ЖК Микитська слобода" ОСОБА_2 . Уповноважити голову загальних зборів на підписання протоколу загальних зборів.» За прийняття цього рішення проголосувало 58 співвласників від загальної кількості присутніх співвласників на загальних зборах; проти прийняття цього рішення проголосувало 35 співвласників від загальної кількості присутніх співвласників на загальних зборах; не проголосувало щодо цього питання порядку денного 2 співвласників від загальної кількості присутніх співвласників на загальних зборах.
При цьому, відповідно до наявних в матеріалах справи листків опитування від 03 травня 2025 року, що видавалися кожному зареєстрованому для участі у зборах співвласнику, у голосуванні стосовно першого питання порядку денного (обрання голови загальних зборів та уповноваження голови на підписання протоколу) взяли участь 95 співвласників, які особисто були присутні на загальних зборах, у тому числі і позивач.
Встановивши ці обставини, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що голосування з першого питання порядку денного про обрання голови зборів було проведене відповідно до наведених вище вимог закону (частини десятої статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та частини десятої статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»), а саме: виключно серед присутніх на зборах співвласників або їх представників, які зареєструвалися та особистий підпис яких наявний в реєстраційному списку, з розрахунку один голос на кожного присутнього співвласника та незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у власності співвласника.
Суди правильно встановили, що рішення з першого питання порядку денного про обрання голови зборів було прийняте більшістю голосів присутніх на зборах співвласників (їх представників) відповідно до вимог чинного законодавства), з огляду на що дійшли правильно висновку про дотримання порядку проведення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Микитська слобода" в частині голосування та прийняття рішення з першого питання порядку денного.
Верховний Суд зазначає про те, що оскаржувані судові рішення в частині цих висновків не суперечать висновкам Верховного Суду щодо застосування статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" щодо порядку прийняття рішення про обрання голови загальних зборів, викладеним у постанові від 17 вересня 2024 року у справі № 911/1088/23, на неврахування яких судами попередніх інстанцій у цій справі послався позивач у касаційній скарзі, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт того, що голова загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода», що відбулися 03 травня 2025 року, був обраний з дотримання встановленого законом порядку. При цьому, суд касаційної інстанції не бере до уваги доводи скаржника про те, що головою цих зборів фактично був обраний ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази обрання безпосередньо присутніми на зборах співвласниками головою зборів іншої, ніж ОСОБА_2 , особи.
Доводи скаржника про те, що суди попередніх інстанцій не встановили фактичних обставин справи, пов`язаних з обранням голови зборів, не дослідили спосіб проведення голосування з цього питання, не встановили його результатів та не надали оцінки доводам позивача щодо відсутності належного обрання головою зборів ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження, спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень, є безпідставними та необґрунтованими.
З огляду на те, що рішення з першого питання порядку денного про обрання голови зборів було прийняте з дотриманням встановленого законом порядку, твердження позивача про відсутність підстав для подальшого проведення загальних зборів, у тому числі шляхом проведення письмового опитування, з підстави не прийняття цього рішення є безпідставними.
Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що факт проведення 03 травня 2025 року загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» є таким, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, зокрема реєстраційним списком, листами опитування для голосування, що видавалися кожному зареєстрованому для участі у зборах співвласнику, листами письмового опитування та безпосередньо самим протоколом зборів № 3-25 від 03 травня 2025 року (дата оформлення протоколу - 27 червня 2025 року).
При цьому, суди попередніх інстанцій правильно визнали необґрунтованими та недоведеними доводи позивача про те, що призначені на 03 травня 2025 року об 11:30 загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» у визначений для їх проведення час не відбулися, а фактично були проведені в ніч з 03 на 04 травня 2025 року у підвальному приміщенні, а протокол зборів № 3-25 від 03 травня 2025 року є підробленим, оскільки ці доводи позивача спростовуються встановленими зазначеними вище фактичними обставинами справи та доказами, які їх підтверджують, зокрема наявними в матеріалах справи реєстраційним списком, листами опитування для голосування, листами письмового опитування та протоколом зборів № 3-25 від 03 травня 2025 року, недостовірність відомостей в яких позивач не довів. 
Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що надані позивачем в обґрунтування зазначених ним цих обставин докази, а саме: покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , скріншоти сторінок загального чату « Сусіди ОСББ » в месенджері «Telegram», відеозаписи з камер спостереження та території багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , не є належними, допустимими та достовірними доказами у справі з огляду на таке.
Система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини належними та допустимими доказами. Важливим фактором того, як сторона користується стандартами доказування виступає її зацікавленість у вирішенні господарського спору на свою користь.
Якщо існує певний юридичний факт, який входить до предмету доказування у справі, то мають бути наявні відповідні докази на підтвердження цього факту або об`єктивні причини та розумне пояснення їх відсутності.
Відповідно до частин першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом частин першої та другої статті 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.
Показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка (частина перша статті 88 Господарського процесуального кодексу України). 
У постановах Верховного Суду від 17 липня 2021 року у справі № 921/260/19, від 09 листопада 2021 року у справі № 910/11343/20, від 28 вересня 2022 року у справі № 927/911/21 міститься висновок про те, що учасники справи, інші особи, зацікавлені у певному результаті розгляду справи, можуть надавати показання свідка і можуть бути допитані судом в якості свідків, і суд оцінює ці докази у сукупності з іншими доказами відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 911/1382/18, заява свідка є доказом, який за умови дотримання вимог процесуального закону щодо її форми, підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами у справі відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України. 
Надаючи оцінку наданим позивачем заявам свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суди попередніх інстанцій встановили, що обставини скликання та проведення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода», їх дати, часу, місця проведення, порядку денного, результатів голосування та кількості набраних голосів підтверджуються протоколом зборів, реєстраційним листом, листками голосування та листками письмового опитування, належні та допустимі докази недостовірності яких відсутні в матеріалах справи, а відомості, що міститься у зазначених заявах свідків (про не проведення зборів у визначений час, їх проведення в інший період доби, в іншому місці та за інших обставин, обрання головою зборів іншої, ніж ОСОБА_2 , особи) не спростовують зміст зазначених протоколу, реєстраційного листа, листків голосування та опитування за відсутності належних і допустимих доказів їх недостовірності. Показання свідків мають оціночний характер, ґрунтуються переважно на особистому сприйнятті свідками подій або припущеннях та не підтверджені жодними об`єктивними доказами. 
З огляду на викладене господарські суди правильно відхилили надані позивачем зазначені заяви свідків відповідно до частини другої статті 87 Господарського процесуального кодексу України, а твердження скаржника про порушення судами попередніх інстанцій положень статей 73, 86, 87 Господарського процесуального кодексу України не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими.
Верховний Суд зазначає про те, що висновки судів попередніх інстанцій в частині відхилення наданих позивачем заяв свідків не суперечать висновкам Верховного Суду щодо застосування статей 86 - 89 Господарського процесуального кодексу України, викладеним у постановах від 30 жовтня 2024 року у справі № 910/10551/23 та від 10 грудня 2019 року у справі № 911/1382/180, на неврахування яких судами попередніх інстанцій послався позивач у касаційній скарзі, оскільки суди надали належну повну оцінку цим заявам свідків на предмет їх достовірності, узгодженості та доказового значення саме у сукупності з іншими доказами у справі, навели обґрунтовані мотиви відхилення цих доказів, що повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, а доводи касаційної скарги фактично зводяться до надання іншої оцінки показам свідків, ніж та, що була надана цим доказам судами попередніх інстанцій, що не є повноваженнями Верховного Суду.
Скаржник, посилаючись на те, що покази свідків є самостійним засобом доказування, про що зазначив і Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2024 року у справі № 910/10551/23, не бере до уваги те, що Верховний Суд в цій же постанові зазначив про те, що питання достовірності цього засобу доказування, узгодженості та доказового значення вирішується судом під час оцінки доказів у їх сукупності відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України. Тобто зазначені твердження скаржника ґрунтуються на хибному розумінні зазначених висновків Верховного Суду щодо оцінки таких доказів, як покази свідків, без урахування правил оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що надані позивачем суду скріншоти сторінок загального чату «Сусіди ОСББ» в месенджері «Telegram» (у паперовій формі) та відеозаписи з камер спостереження (на портативному пристрої USB-накопичувачі) не відповідають вимогам щодо належності, допустимості та достовірності доказів у справі, не відповідають вимогам щодо електронних доказів з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Електронні докази подаються у формі документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (частина перша статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
З наведених норм права вбачається, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 Господарського процесуального кодексу України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України). 
Отже, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. 
Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.
При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 Господарського процесуального кодексу України, у подібних правовідносинах.
Такі висновки Верховного Суду викладені у пунктах 35 - 38 постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21.
Як вбачається з оскаржуваних рішення та постанови суди попередніх інстанцій врахували ці висновки Верховного Суду та дійшли правильного висновку про те, що надані позивачем скріншоти сторінок загального чату « Сусіди ОСББ » в месенджері «Telegram» (у паперовій формі) не є електронними документами, оскільки не містять електронного підпису. Разом з цим ці скріншоти електронного листування між особами у месенджері не можуть розглядатися судом і як докази у справі, оскільки з них неможливо з достовірністю встановити авторів листування та ідентифікувати їх як учасників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода». 
Верховний Суд зазначає про те, що ці висновки судів попередніх інстанцій є правильними та повністю узгоджуються з наведеними вище висновками Верховного Суду. При цьому, Верховний Суд не бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 910/5408/21, на неврахування яких судами попередніх інстанцій послався позивач у касаційній скарзі, оскільки висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21, мають перевагу над висновками колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеними, зокрема у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 910/5408/21, на неврахування яких послався скаржник, що повністю узгоджується з висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо пріоритетності висновків Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 квітня 2021 року у справі № 910/11131/19. 
Крім того, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що надані позивачем на портативному пристрої (USB-накопичувачі) відеозаписи з камер спостереження також не можуть розглядатися судом як докази у справі. Суди попередніх інстанцій, дослідивши надані позивачем відеозаписи, встановили, що камера відеоспостереження фіксує лише окремі фрагменти перебування певних осіб у певному місці, однак не відображає повний перебіг зборів, зміст обговорень, порядок реєстрації співвласників, результати голосування чи проведення письмового опитування; зі змісту відео неможливо достовірно встановити ні факт непроведення зборів у визначений час, ні відсутність достатньої кількості голосів співвласників для прийняття рішень, ні порушення процедури голосування чи підрахунку голосів.
З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що надані позивачем відеозаписи самі по собі не підтверджують обставин, з якими закон пов`язує недійсність рішень загальних зборів ОСББ, не містять даних, які б дозволяли ідентифікувати всіх учасників зборів, встановити їхній статус співвласників та обсяг належних їм голосів тощо.
Як вбачається з касаційної скарги позивач зазначив про помилковість цих висновків судів попередніх інстанцій та послався на те, що суди не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 січня 2023 року у справі № 924/1234/21, про те, що відеофайл, записаний на матеріальний носій, є оригіналом електронного доказу та не потребує електронного підпису і підлягає дослідженню судом. 
Однак, Верховний Суд не бере до уваги ці доводи скаржника, оскільки вони спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень, з яких вбачається те, що суди попередніх інстанцій дослідили та надали оцінку саме наданому позивачем суду відеозапису, а не виключно носію, на якому цей відеофайл був записаний. При цьому, суди не робили висновків про те, що наданий позивачем відеозапис не містить електронного підпису. У зв`язку з наведеним суд касаційної інстанції зазначає про те, що висновки судів, зроблені за результатом дослідження наданого позивачем відеозапису з камер спостереження, не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 січня 2023 року у справі № 924/1234/21, на неврахування яких судами попередніх інстанцій послався позивач у касаційній скарзі. 
Позивач у касаційній скарзі також послався на те, що суди попередніх інстанцій в порушення принципу змагальності визнали доведеним факт проведення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» не на підставі оцінки доказів, а через відсутність наданих позивачем доказів не проведення зборів. Однак, Верховний Суд вважає ці доводи скаржника безпідставними, оскільки вони спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень, з яких вбачається, що суди попередніх інстанцій встановили цю обставину (проведення зборів), а також обставини наявності необхідної кількості голосів для прийняття спірних у цій справі рішень, наявності підстав для проведення письмового опитування та дотримання порядку його проведення, саме на підставі оцінки доказів, які ці обставини підтверджують, зокрема на підставі реєстраційного списку, листів опитування для голосування, листів письмового опитування та протоколу зборів № 3-25 від 03 травня 2025 року. Висновки судів в цій частині не суперечать висновкам Верховного Суду щодо застосування принципу змагальності та концепції «негаторного доказу», викладеним у пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, у постанові від 13 листопада 2025 року у справі № 906/161/23, від 04 червня 2025 року у справі № 907/330/24 та від 03 серпня 2022 року у справі № 910/5408/21, на неврахування яких судами послався скаржник.
Доводи позивача про те, що суди попередніх інстанцій не надали оцінку доводу позивача про відсутність юридичного факту проведення зборів є безпідставними та до уваги судом касаційної інстанції не беруться, оскільки ці доводи не були підтверджені позивачем належними та допустимим засобами доказування. Натомість факт проведення зборів був встановлений судами на підставі зазначених вище доказів (реєстраційного списку, листів опитування для голосування, листів письмового опитування та протоколу зборів № 3-25 від 03 травня 2025 року). Докази, які б спростовували відомості, наявні в цих документах, в матеріалах справи відсутні. 
Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржника на те, що суди попередніх інстанцій не надали оцінку відповіді голові правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода» Славінського О. Ю № 28/07/2025 від 28 липня 2025 року, яка на думку позивача має істотне значення для правильного вирішення справим, оскільки ці доводи є власною суб`єктивною оцінкою позивачем окремого доказу без аналізу цього доказу у сукупності з іншими доказами у справі, достовірність відомостей в яких позивач не спростував та на підставі яких суди зробили висновки у справі. Відповідь голові правління, на яку посилається позивача, як окремий доказ сам по собі не спростовує встановлену судами на підставі сукупності доказів обставину фактичного проведення зборів. З огляду на викладене доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій принципу справедливого суду не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими, а висновки судів попередніх інстанцій про фактичне проведення загальних зборів, на яких були прийняті спірні у цій справі рішення, з дотриманням порядку їх проведення, не суперечить висновкам Верховного Суду щодо застосування принципу справедливості, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, викладені у пунктах 92, 93 постанови від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, у пункті 51.1. постанови від 24 червня 2020 року у справі № 913/843/14, у пункті 5.44. постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, на неврахування яких послався позивач у касаційній скарзі.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, позивач посилається на те, що суди попередніх інстанцій дослідили обставини повідомлення позивача про проведення загальних зборів, участі позивача у зборах, проведення письмового опитування, результатів голосування, які не були визначені позивачем підставами позову, чим фактично змінили предмет доказування, не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12 лютого 2025 року у справі № 903/483/24 та від 29 січня 2020 року у справі № 904/5265/18, стосовно того, що суд не має права змінювати підстави позову або розглядати справу поза їх межами.
Верховний Суд зазначає про безпідставність цих доводів скаржника, враховуючи те, що заявлені вимоги були обґрунтовані позивачем обставинами порушення порядку скликання та проведення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода», проведених 03 травня 2025 року. Враховуючи те, що позивач заперечував факт проведення цих зборів, предметом дослідження судів для достовірного з`ясування цього питання є саме сукупність обставин, зокрема повідомлення позивача про проведення загальних зборів, участі позивача у зборах, проведення письмового опитування, дотримання порядку голосування, дослідження результатів голосування, які у повному обсязі і були досліджені та встановлені судами попередніх інстанцій. Наведеним спростовуються твердження скаржника про вихід судів за межі підстав позову, а висновки судів не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 12 лютого 2025 року у справі № 903/483/24 та від 29 січня 2020 року у справі № 904/5265/18.
Крім того, позивач у касаційній скарзі посилається на те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували статтю 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а висновок Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у контексті спірних правовідносин відсутній. Зокрема скаржник просить сформувати висновки щодо того, що саме слід розуміти під «загальними зборами» як юридичним фактом в розумінні цієї норми закону та надати відповідь на питання:
- чи можуть вважатися загальними зборами дії, розтягнуті у часі?
- чи можуть вважатися одними зборами процеси, що відбуваються у різних місцях та у змінному складі співвласників, як учасників зборів?
- чи можна ототожнювати факт проведення загальних зборів із самим лише існуванням протоколу та похідних від нього документів?
- які ознаки свідчать про наявність або відсутність загальних зборів як акту колективного волевиявлення?
Щодо цих доводів суд касаційної інстанції зазначає про те, що Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2026 року у справі № 910/6266/25 вже зробив висновок про те, що чинне законодавство не передбачає вимог до проведення загальних зборів виключно у такій формі, яка полягає в одночасній фізичній присутності учасників зборів в конкретно обумовленому місці в конкретно обумовлений час. Подібний правовий підхід також був викладений у постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 910/1255/22.
Отже, фактично Верховний Суд у зазначеній постанові від 07 квітня 2026 року у справі № 910/6266/25 вже надав відповідь, що стосується поставлених скаржником питань, про що обґрунтовано зазначив відповідач у відзиві на касаційну скаргу, з огляду на що відсутні підстави для формування аналогічних висновків у цій справі.
Крім того, суд касаційної зазначає про те, що чинне законодавство передбачає проведення загальних зборів як у формі фактичної присутності співвласників на зборах, так і шляхом проведення письмового опитування співвласників, які не забезпечили свою присутність на зборах. Отже, особливістю проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку є передбачений законом обов`язок провести такі збори у вигляді письмового опитування у разі недостатності кількості голосів для прийняття рішення. Згідно з частиною шістнадцятої статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» письмове опитування співвласників проводиться протягом не більше ніж 45 календарних днів з дня проведення зборів співвласників. Якщо протягом зазначеного строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважається неприйнятим.
Отже, з огляду на зазначену особливість ці збори не завжди можуть бути проведені одномоментно та зазвичай є розтягнутими в часі. 
З огляду на викладене суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода», що відбулися 03 травня 2025 року в очній формі, та в подальшому були проведені у порядку письмового опитування, є єдиною процедурою загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку.
Відповідно до частини п`ятнадцятої 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» рішення зборів співвласників оформлюється протоколом, який підписує голова зборів. Отже, в силу вимог закону факт проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку та прийняття на таких зборах рішень оформлюються відповідним протоколом за підписом голови зборів. І саме цей документ є доказом, що засвідчує факти проведення загальних зборів та прийняття на них певних рішень.
Позивач у касаційній скарзі також послався на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах
- від 08 лютого 2023 року у справі № 904/3783/21, щодо застосування статті 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» про те, що право співвласника на управління об`єднанням охоплює також і право бути обізнаним про скликання загальних зборів, право брати участь у загальних зборах та голосуванні з питань порядку денного, а рішення загальних зборів безпосередньо стосуються прав співвласника на управління об`єднанням;
- від 16 квітня 2024 року у справі № 910/21426/21, про те, що затвердження змін до статуту, кошторису, розміру внесків і платежів, безперечно, становить інтерес для співвласників будинку, а порушення порядку скликання та проведення загальних зборів може порушувати права співвласників та бути підставою для визнання таких рішень недійсними;
- від 16 липня 2025 року у справі № 906/1121/24, стосовно того, що вплив учасника зборів на прийняття рішень не вичерпується лише самим голосуванням, оскільки участь у зборах охоплює також і право на обговорення питань порядку денного, внесення пропозицій та вплив на позицію інших учасників зборів.
Верховний Суд зазначає про необґрунтованість цих доводів скаржника, оскільки суди попередніх інстанцій у цій справі у відповідності до зазначених висновків Верховного Суду з достовірністю встановили те, що позивач був обізнаний про скликання загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Микитська слобода», на яких були прийняті спірні у цій справі рішення, був присутнім на цих зборах та брав участь в голосуванні з питань порядку денного; збори були проведені з дотримання порядку їх скликання та проведення, та на підставі цих встановлених обставин зробили правильний та обґрунтований висновок про те, що спірні рішення не порушують прав позивача, як співвласника багатоквартирного будинку. 
З огляду на викладене, враховуючи ці встановлені судами фактичні обставини, суд касаційної інстанції зазначає про те, що висновки судів попередніх інстанцій, зроблені за результатом дослідження наявних у справі доказів та з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у цій справі, не суперечать зазначеним висновкам Верховного Суду», викладеним у постановах від 08 лютого 2023 року у справі № 904/3783/21, від 16 квітня 2024 року у справі № 910/21426/21 та від 16 липня 2025 року у справі № 906/1121/24, на неврахування яких судами попередніх інстанцій послався скаржник. Крім того, заявлені вимоги позивач обґрунтував виключно порушенням порядку скликання та проведення зборів та не посилався на незаконність самих прийнятих рішень по суті питань порядку денного. Отже, зазначені доводи скаржника не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими. 
Верховний Суд зазначає про те, що доводи позивача, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до необхідності здійснення судом касаційної інстанції встановлення обставин та переоцінки наявних в матеріалах справи доказів, які були в повному обсязі встановлені та належним чином досліджені та оцінені судами, що з огляду на визначені у статті 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не є компетенцією суду касаційної інстанції. 
Отже, визначені скаржником підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі, передбачені пунктами 1 та 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими.
Верховний Суд з урахуванням принципів диспозитивності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності оцінив усі аргументи касаційної скарги в межах її доводів та визначених скаржником підстав касаційного оскарження, з урахуванням установлених судами у справі конкретних обставин, однак зазначає, що не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів у силу положень, закріплених у статті 300 Господарського процесуального кодексу України.
8. Висновки за результатами розгляду касаційних скарг. 
Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
З огляду на те, що наведені у касаційній скарзі доводи про неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 05 лютого 2026 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 22 квітня 2026 року у справі № 910/9701/25 та залишає касаційну скаргу позивача без задоволення.
9. Судові витрати.
Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника. 
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, cуд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05 лютого 2026 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22 квітня 2026 року у справі № 910/9701/25 залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець 

Судді О. Кролевець

О. Мамалуй