Справа № 420/6557/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати Наказ № 14 від 14.01.2026 р. командира військової частини НОМЕР_2 , полковника ОСОБА_2 щодо призначення солдата ОСОБА_1 на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_2 (ВОС 103061А);
зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 призначити ОСОБА_1 на посаду у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Адміністративний позов поданий за допомогою системи “Електронний суд”.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.01.2026 позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою мобілізації. 08.01.2026 Військово-лікарською комісією був визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Інформація про проходження 08.01.2026 ВЛК міститься у відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.02.2026 на адвокатський запит, а також у відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.01.2026 на адвокатський запит. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 198 від 21.01.2026 позивач призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлений до військової частини НОМЕР_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_2 (ВОС 103061А). Тобто, всупереч висновку Військово-лікарняної комісії (протокол № 28/2026-01-08-4021) від 08.01.2026, яким позивача на підставі ст. 52 Б Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (затверджена Наказом МОУ від 14.08.2008 р. № 402) визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, позивача призначено на посаду гранатометника.
Вважаючи протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_2 №14 від 14.01.2026 щодо призначення на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_2 (ВОС 103061А), позивач звернувся до суду з даним позовом. 
У позові зазначено, що позивач неодноразово звертався із рапортами до командування в/ч НОМЕР_2 щодо врахування його захворювання при призначенні на посаду, проте, безпосередні командири в окремих випадках відмовлялись отримувати від нього рапорти, а в інших випадках відмовлялись приймати до уваги те, що позивач має певні захворювання, які впливають на його обороноздатність й неможливість виконувати завдання на посаді гранатометника. 
Ухвалою суду від 30.03.2026 року позовну заяву залишено без руху.
Представником позивача подано заяву про усунення недоліків, до якої додано заяву про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою суду від 06.05.2026 року поновлено позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до суду із цим позовом; прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Також цією ухвалою суд витребував від військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчені копії картки обстеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та довідки ВЛК (протокол № 28/2026-01-08-4021) від 08.01.2026 року.
01.06.2026 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву з додатками.
Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.
У відзиві відповідачем зазначено, що позивач прибув до військової частини НОМЕР_2 з ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким його було мобілізовано, з висновком ВЛК від 08.01.2026 № 28/2026-0108-4021 відповідно до якого позивач визнаний придатним до військової служби. Про придатність позивача до військової служби ІНФОРМАЦІЯ_6 зроблено запис у військовому квитку позивача НОМЕР_5 . Отже, відповідач стверджує, що станом на момент прийняття наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 08.01.2026 № 14 про зарахування позивача до списків частини на підставі поіменного списку від 08.01.2026 на посаду гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , жодних медичних обмежень, щодо призначення позивача на зазначену посаду не було. Відповідач вказує, що військова частина НОМЕР_2 не є військовою частиною забезпечення. Рішення про переміщення військовослужбовця до військової частини забезпечення в межах корпусу, до якого належить військова частина НОМЕР_2 , приймається командиром корпусу на підставі плану переміщення підготовленого командиром військової частини НОМЕР_2 за умов задоволення рапорту військовослужбовця про переміщення та за клопотанням командира військової частини, яка ініціювала переміщення. З відповідним рапортом про переміщення позивача на посаду до іншої військової частини за станом здоров`я, з наданням відповідного медичного висновку та клопотання командира іншої військової частини, який ініціює переміщення позивача, останній до командування військової частини НОМЕР_2 не звертався. Отже, командиром військової частини НОМЕР_2 може бути прийняте рішення лише про переміщення військовослужбовців солдатського та сержантського складу в межах військової частини НОМЕР_2 . Рішення про переміщення до інших військових частин приймається командирами вищого рівня.
Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові пояснення/докази не надходили.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У Збройних Силах України до цього часу не служив.
08.01.2026 року позивач визнаний придатним до військової служби ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що відповідач надав до суду копію Довідки № 28/2026-0108-4021 від 08.01.2026 року, а також копію військового квитка позивача серії НОМЕР_5 , виданого 08.01.2026 року, у якому наявний запис про проходження позивачем 08.01.2026 року медичного огляду та визнання його придатним до військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.01.2026 року №14 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_1 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_2 та призначено з 14.01.2026 року гранатометником 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 . Вважати таким, що 14.01.2026 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Підстава: поіменний список військовозобов`язаних, які призвані під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_8 від 08.01.2026 №77.
Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що всупереч висновку Військово-лікарняної комісії (протокол № 28/2026-01-08-4021) від 08.01.2026, яким позивача на підставі ст. 52 Б Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (затверджена Наказом МОУ від 14.08.2008 р. № 402) визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, відповідач призначив його на посаду гранатометника.
Вважаючи протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 14 від 14.01.2026 щодо призначення на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_2 (ВОС 103061А), позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі – Закон №3543-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За визначенням наведеним у статті 1 Закону №3543-ХІІ, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій; оповіщення - доведення сигналів і повідомлень (директив, розпоряджень) до органів військового управління, центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та населення про оголошення мобілізації, виклик громадян до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також вручення (надсилання) повісток громадянам.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №3543-ХІІ, мобілізаційна підготовка та мобілізація є складовими частинами комплексу заходів, які здійснюються з метою забезпечення оборони держави, за винятком цільової мобілізації.
Згідно ч. 4 ст. 3 Закону №3543-ХІІ, зміст мобілізації становить: переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду; переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу.
Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 4 Закону №3543-ХІІ, загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону №3543-ХІІ, у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з пунктом 9-1 Положення № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки мають право на здійснення (у період проведення мобілізації (крім цільової) заходів з перевірки військово-облікових документів громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років.
Згідно з пунктом 11 Положення № 154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема:
здійснюють взяття громадян України на військовий облік призовників;
розподіляють призовників під час їх взяття на військовий облік призовників і направлення для проходження базової військової служби за видами (родами сил і військ) Збройних Сил, іншими військовими формуваннями;
здійснюють формування команд призовників для організованого їх відправлення на збірний пункт територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя;
організовують з визначеною періодичністю (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів;
оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних; ін.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 2 Порядку №560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, “Про військовий обов`язок і військову службу” та цим Порядком.
Згідно з пунктом 3 Порядку №560, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Відповідно до пунктів 49-51 Порядку №560, у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.
Право на перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації надається представникам територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уповноваженим вручати повістки (далі - уповноважені представники).
Перевірка військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років може здійснюватися:
у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України - представниками органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби;
за місцем проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блок-постах) - уповноваженими представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або поліцейськими.
Відповідно до пункту 54 Порядку №560, у ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Із зазначеною метою представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби та поліцейські можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 5, ст. 409), або Законом України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон України № 2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з ч. 2 ст. 1 України № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України № 2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4 ст. 2 Закону). 
Відповідно до ч. 13 ст. 2 Закону України № 2232-XII, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд, крім випадків, передбачених цим Законом. Порядок проведення медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.
На виконання частини тринадцятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу II Положення №402, медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти). 
Згідно з пунктом 3.3 глави 3 розділу II Положення №402, Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду здійснюється відповідно до пунктів 74, 74-1-74-3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.
Спірним у цій справі є питання щодо призначення позивача на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_2 (ВОС НОМЕР_6 А), згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 14 від 14.01.2026.
Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що всупереч висновку Військово-лікарняної комісії (протокол № 28/2026-01-08-4021) від 08.01.2026, яким позивача на підставі ст. 52 Б Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (затверджена Наказом МОУ від 14.08.2008 р. № 402) визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, відповідач призначив його на посаду гранатометника.
Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд дійшов наступного. 
Згідно з пунктом 30 розд. ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 14 жовтня 2024 року № 687), виключно на підставі наказів по стройовій частині здійснюється зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків військової частини.
При цьому, пунктом 32 розд. ІІ Інструкції №280 передбачено, що підставою для видання наказу про зарахування до списків особового складу військової частини (про прийом на роботу працівника) для військовослужбовців є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
Відповідач у відзиві зазначив, що позивач прибув до військової частини НОМЕР_2 з ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким його було мобілізовано, з висновком ВЛК від 08.01.2026 № 28/2026-0108-4021 відповідно до якого позивач визнаний придатним до військової служби. Про придатність позивача до військової служби ІНФОРМАЦІЯ_6 зроблено запис у військовому квитку позивача НОМЕР_5 . 
Отже, станом на момент прийняття наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 08.01.2026 № 14 про зарахування позивача до списків частини на підставі поіменного списку від 08.01.2026 на посаду гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , жодних медичних обмежень, щодо призначення позивача на зазначену посаду не було.
Разом із відзивом відповідач надав до суду копію Довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_9 № 28/2026-0108-4021 від 08.01.2026 року, а також копію військового квитка позивача серії НОМЕР_5 , виданого 08.01.2026 року, у якому наявний запис про проходження позивачем 08.01.2026 року медичного огляду та визнання його придатним до військової служби.
Дослідивши зміст Довідки ВЛК № 28/2026-0108-4021 від 08.01.2026 року суд зазначає, що у ній не зазначено діагнози та стани позивача, а вказано лише, що позивач придатний до військової служби.
Тобто, у довідці не зазначено, що позивач придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Водночас судом встановлено, що листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.01.2026 №1276/176 представнику позивача надано інформацію щодо призову позивача, відповідно якої на громадянина ОСОБА_1 за порушення правил військового обліку складений адміністративний протокол №101 від 07.01.2026 року та справа закрита у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України. Згідно даних «ОБЕРІГ» громадянин ОСОБА_1 за період введення в Україні воєнного стану та загальної мобілізації правом на відстрочку не користувався. Останній будь-яких документів представникам ІНФОРМАЦІЯ_3 , що надають право на відстрочку не надавав. Згідно даних «ОБЕРІГ» громадянин ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_10 та після проходження ВЛК протоколом №28/2026-01-08-4021 від 08.01.2026 року визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони ст. 52Б у зв`язку з чим, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №198 від 21.01.2026 року був мобілізований до лав ЗСУ військова часина НОМЕР_2 .
Разом з листом представнику позивача надіслано витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.01.2026 №198, яким позивача призвано на військову службу.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.02.2026 року представнику позивача надано інформацію щодо призову позивача, а саме: «…07.01.2026 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був зупинений спільною групою оповіщення з представниками Національної поліції для перевірки військово-облікових документів, під час перевірки документів було встановлено, що останній згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «ОБЕРІГ» (далі ОБЕРІГ) значиться, як порушник правил військового обліку, правом на відстрочку не користується, у зв`язку з чим, останній був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_11 , а в подальшому направлений для проходження медичного обстеження для визначення придатності до військової служби під час мобілізації, на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_12 . На громадянина ОСОБА_1 за порушення правил військового обліку складений адміністративний протокол № 101 від 07.01.2026 року та справа закрита у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України. Згідно даних «ОБЕРІГ» громадянин ОСОБА_1 за період введення в Україні воєнного стану та загальної мобілізації правом на відстрочку не користувався. Останній будь-яких документів представникам ІНФОРМАЦІЯ_3 , що надають право на відстрочку не надавав. Згідно даних «ОБЕРІГ» громадянин ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_10 та після проходження ВЛК протоколом № 28/2026-01-08-4021 від 08.01.2026 року визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони ст. 52Б у зв`язку з чим, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 198 від 21.01.2026 року був мобілізований до лав ЗСУ військова часина НОМЕР_2 . Заходи фізичного впливу або морального тиску з боку представників ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проведення призову під час мобілізації, на особливий період до ОСОБА_1 не застосовувались.».
Тобто, після проходження ВЛК позивач протоколом №28/2026-01-08-4021 від 08.01.2026 року визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Водночас, такий протокол до матеріалів справи не наданий, а також відсутні докази, що цей протокол був доведений до відома відповідача, оскільки матеріалами справи підтверджується, що Довідка ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_9 № 28/2026-0108-4021 від 08.01.2026 року, а також військовий квиток серії НОМЕР_5 містять записи про проходження позивачем 08.01.2026 року медичного огляду та визнання його придатним до військової служби.
На підставі викладеного, суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що на момент прийняття наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 08.01.2026 № 14 про зарахування позивача до списків частини на підставі поіменного списку від 08.01.2026 на посаду гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , жодних медичних обмежень, щодо призначення позивача на зазначену посаду встановлено не було.
Як наслідок, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 14 від 14.01.2026 щодо призначення солдата ОСОБА_1 на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_2 (ВОС 103061А).
Відповідно до підпункту 2 пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі – Положення № 1153), призначення військовослужбовців на посади здійснюється на рівнозначні посади, зокрема за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.
Відповідно до пункту 83 Положення № 1153, військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.
Пунктом 90 Положення № 1153 визначено, що необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.
Згідно пункту 110 Положення № 1153, переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.
Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється:
між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування;
між видами Збройних Сил України, окремими родами військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України;
між військовими частинами видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України.
Форма та порядок надання клопотання визначаються Міністерством оборони України.
Згідно пункту 113 Положення № 1153, переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.
У позові зазначено, що позивач неодноразово звертався із рапортами до командування в/ч НОМЕР_2 щодо врахування його захворювання при призначенні на посаду, проте, як стверджує позивач, безпосередні командири в окремих випадках відмовлялись отримувати від нього рапорти, а в інших випадках відмовлялись приймати до уваги те, що позивач має певні захворювання, які впливають на його обороноздатність й неможливість виконувати завдання на посаді гранатометника. 
Разом із позовною заявою до суду надані два рапорти в електронному вигляді, а саме:
Рапорт від 21.02.2026 року від солдата ОСОБА_1 командуванню військової частини НОМЕР_2 «Направляю вам рапорт по команді з метою порушення клопотання про надання мені Висновок військово-лікарської комісії (протокол № 28/2026 01-08-4021) від 08.01.2026 р. згідно якої я визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони ст. 52Б.».
Рапорт від 03.03.2026 року від солдата ОСОБА_1 командуванню військової частини НОМЕР_2 «Направляю вам рапорт по команді з метою порушення клопотання про направлення мене на госпіталізацію у зв`язку із хронічною хворобою, зокрема, гострого тромбозу правої підколінної вени з флотацією тромбомас. Даний діагноз мені було встановлений під час медичного обстеження, що підтверджується випискою відділення судової хірургії Одеської обласної клінічної лікарні № 26078 від 06.11.2019 р. Повідомляю, що протягом останніх декілька днів у мене погіршився стан здоров`я, зокрема, я відчуваю біль та судоми в нозі в місці, де у мене тромб. У мене виникла різка задишка, біль у грудях. Зазначені обставини створюють загрозу для мого життя. Тому звертаю увагу на термінову мою госпіталізацію до медичної установи, де можуть мені надати медичну допомогу та врятувати життя.».
Тобто, рапорти від 21.02.2026 та від 03.03.2026 не стосуються переміщення позивача за станом здоров`я. 
Слід зазначити, що матеріали справи не містять підтверджень про звернення позивача з рапортом про переведення його на іншу посаду на підставі висновку ВЛК «визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони».
Отже, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження звернення з відповідним рапортом про переміщення на іншу посаду за станом здоров`я, з наданням відповідного медичного висновку, то, відповідно позовні вимоги в частині зобов`язання командира військової частини НОМЕР_2 призначити ОСОБА_1 на посаду у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, не підлягають задоволенню, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що ймовірно будуть порушені.
Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.
У свою чергу, з матеріалів справи судом не встановлено, що відповідач відмовив або ж чинив перешкоди у реалізації права позивача щодо переміщення позивача за станом здоров`я за рапортом та за наявності відповідного медичного висновку.
Враховуючи сукупність наведених обставин, суд доходить висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.
Доводи позивача не знайшли свого підтвердження. 
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. 
Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на зазначене, оцінюючи докази, які є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255-258, 262, 295, 297 КАС України,
ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.