ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/536/26 Справа № 176/3111/24 | | Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н.Ю, Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Лапшина Володимира Валентиновича, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 176/3111/24 за розглядом апеляційної скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Черниш Тетяна Іванівна, на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2026 року, у складі судді Волчек Н.Ю., у цивільній справі № 176/3111/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи — орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав, –
ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області знаходилася вищевказана цивільна справа.
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2026 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав, відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 500 грн.
Судові витрати, понесені ОСОБА_2 залишено за позивачем (а.с. 167-170 Том ІІ).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_2 у квітні 2026 року через свого представника — адвоката Черниш Т.І. подав апеляційну скаргу на рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2026 року. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Черниш Т.І. — залишено без задоволення.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2026 року— залишено без змін (а.с.6-13 Том ІІІ).
02 серпня 2026 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , подав в порядку ст. 141, 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи це тим, що, переглядаючи рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, апеляційний суд не вирішив питання про розподіл судових витрат відповідача у вигляді витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, яку вона отримала в процесі апеляційного провадження та про що нею заявлялось у відзиві на апеляційну скаргу, поданому 11 травня 2026 року в системі “Електронний суд”, у загальному розмірі 6 500 грн, де 6000 грн складає вивчення апеляційної скарги, судової практики з аналогічних питань, складання відзиву на апеляційну скаргу, а також витрати за участь адвоката у кожному судовому засіданні у розмірі 500 грн. До заяви додано Акт №01 виконаних робіт з надання правничої допомоги від 29 липня 2026 року, який є невід`ємною частиною договору про надання правничої (правової) допомоги №12/07/2024 від 12 липня 2024 року, де зазначено тотожні роботи адвоката, які і визначені у відзиві на апеляційну скаргу, а також їх розмір, який співпадає з заявленим розміром до стягнення. Заявник просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь витрати, пов`язані з розглядом справи в апеляційній інстанції у розмірі 6 500 грн (а.с.14-16 Том ІІІ).
Позивач ОСОБА_4 06 серпня 2026 року через свого представника — адвоката Черниш Т.І. надав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, де зазначав про неспівмірність таких заявлених позивачем витрат зі складністю справи, а також зазначив, що заявником не надано підтвердження оплати таких витрат, що Актом виконаних робіт не підтверджується, на думку позивача (а.с.24-26 Том ІІІ).
Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат і надані заявником документи, дослідивши клопотання позивача про зменшення суми відшкодування на правову допомогу позивачеві, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для повного задоволення заявлених представником ОСОБА_1 вимог, з огляду на наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Колегією суддів встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу, поданому 11 травня 2026 року, адвокатом Лапшиним В.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , заявлялось про те, що остання планує понести витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у попередньому загальному розмірі 6 500 грн.
В підтвердження повноважень та визначення розміру судових витрат та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката в матеріалах справи містяться договір №12/07/2024 про надання правничої (правової) допомоги від 12 липня 2024 року у копії, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Лапшиним В.В. (а.с.159,160 Том ІІ), ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Лапшиним В.В. від 12 липня 2024 року, зокрема, в усіх судах будь-якого рівня та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю(а.с.213 Том ІІ), Акт №01 виконаних робіт з надання правничої допомоги, який є невід`ємною частиною договору про надання правничої (правової) допомоги №12/07/2024 від 12 липня 2024 року, складений 29 липня 2026 року (а.с.17 Том ІІІ).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно п.п.1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Колегія суддів враховує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовував аналогічні критерії ст. 133,137 ЦПК України. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, від 02 грудня 2020 року по справі №317/1209/19, від 22 січня 2021 року по справі №925/1137/19, від 03 лютого 2021 року по справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року по справі №753/1203/18, від 21 грудня 2022 року по справі №357/9210/18.
У додатковій постанові від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду підтвердила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має права втручатися в ці правовідносини. 
Колегією суддів встановлено, що п.2.1 договору №12/07/2024 про надання правничої (правової) допомоги від 12 липня 2024 року, укладеному між адвокатом Лапшиним В.В. та клієнтом ОСОБА_1 , встановлено, що оплата послу (гонорар) проводиться клієнтом по взаємній домовленості. Обсяг та вартість робіт визначаються та погоджуються шляхом підписання акту виконаних робіт по кожній конкретній справі.
З Акту №01 виконаних робіт з надання правничої допомоги від 29 липня 2026 року, який є невід`ємною частиною договору про надання правничої (правової) допомоги №12/07/2024 від 12 липня 2024 року, колегією суддів встановлено, що обсяг робіт адвоката Лапшина В.В. при розгляді справи апеляційною інстанцією складається з ознайомлення з апеляційною скаргою, надання консультацій, складання відзиву на апеляційну скаргу та інших процесуальних документів у справі №176/3111/24, що становить розмір гонорару 6000 грн, а також витрати за участь адвоката у судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду, призначеного на 28 липня 2026 року, що складає 500 грн.
Колегія суддів доходить висновку, що витрати відповідача Леунової А.М., які вона понесла при розгляді справи апеляційною інстанцією, є співмірними з наданими послугами та повністю підтвердженими, як фактично понесені, що узгоджується з матеріалами справи.
Доводи представника Леунова М.В. про неспівмірність таких витрат предмету спору та вимогам апеляційної скарги не спростовані жодних доказом.
Разом з цим належить зазначити, що відсутність оплати витрат послуг адвоката не є фактом відсутності понесення стороною таких витрат, адже, за висновками Верховного Суду, наведеними вище, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. 
Колегія суддів доходить висновку, що заявником доведено як обсяг виконаних робіт, що підтверджується Актом про виконання, який підписаний сторонами — адвокатом Лапшиним В.В. та ОСОБА_1 , так і їх розмір, який погоджений з ОСОБА_1 договором про надання правничої допомоги та Актом, а клопотання сторони позивача про зменшення розміру витрат не містить бажаного розміру, на який би погоджувався позивач, та не наведено обґрунтувань та підстав для такого зменшення, щоб підтверджувалось матеріалами справи. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, понесених нею в Дніпровському апеляційному суді на суму 6 500 грн, що на переконання колегії суддів буде співмірним, пропорційним та розумним в цілях покладення його на позивача, враховуючи залишення без задоволення його апеляційної скарги та відмову у задоволенні позову судом першої інстанції, в розумінні ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 133-141, 270 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Лапшина Володимира Валентиновича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 176/3111/24 — задовольнити повністю.
Стягнути з  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати на професійну правничу допомогу адвоката в апеляційній інстанції в сумі 6 500 грн. 
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повний текст додаткової постанови складено “16” вересня 2026 року.

Головуючий:        В.С. Городнича

Судді:          М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров