ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2026 року         м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В. Т., за участі секретаря судового засідання Філатової К. А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Онофрея Іоана Костянтиновича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2026 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок в дохід держави.
Згідно оскаржуваної постанови, 12 квітня 2026 року о 20 годині 03 хвилин ОСОБА_1 в с. Горбова по вул. Іллі Замфіра 14, Чернівецького району, Чернівецької області, керував транспортним засобом Nissan Almera, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2026 року, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Провадження № 33/822/414/26     Головуючий у І інстанції: Костишин Н. Я.
Категорія ст. 130 КУпАП        Доповідач: Марчук В. Т.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивував тим, що 21 липня 2026 року він не був присутній в судовому засіданні Герцаївського районного суду Чернівецької області, що підтверджується листом Служби судової охорони від 17 серпня 2026 року, а копію оскаржуваної постанови йому вручено не було.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.
Зокрема, звертає увагу на недоведеність факту керування, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що він керував транспортним засобом.
Зазначає, що рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 липня 2026 року у справі №714/646/26, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , постанову серії ЕНА №7013745 від 12.04.2026 року за ч. 5 ст. 121 КУпАП, щодо тієї самої події від 12 квітня 2026 року, визнано протиправною та скасовано. Крім того, судом у цій справі встановлено, що з дослідженого в судовому засіданні відеозапису бодікамери поліцейського неможливо встановити факт руху транспортного засобу - на відеозаписі автомобіль перебуває у нерухомому стані, а сам момент його зупинки відсутній.
Висновок суду про те, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом є безпідставними, оскільки працівники поліції не роз`яснили йому права.
Згода з результатами огляду є самостійним процесуальним фактом, який стосується виключно фіксації стану сп`яніння, але жодним чином не підтверджує факту керування транспортним засобом.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Онофрея І. К., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, якщо він пропущений з поважних причин.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відкладався кілька разів, і в одному із судових засідань ОСОБА_1 був присутній та надавав свої пояснення. 
Оскаржувана постанова районного суду була винесена 21 липня 2026 року, а тому останнім днем строку на її оскарження було 31 липня 2026 року.
Вперше ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку 01 серпня 2026 року.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 10 серпня 2026 року ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернуто апеляційну скаргу у зв`язку з тим, що він був присутній у судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції, а тому був обізнаний про результати її розгляду.
Разом з цим, 19 серпня 2026 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу. З долученого до апеляційної скарги листа Служби судової охорони від 17 серпня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 21 липня 2026 року не був зареєстрований в журналі реєстрації відвідувачів Герцаївського районного суду Чернівецької області.
Таким чином, розгляд справи 21 липня 2026 року відбувся без участі ОСОБА_1 . При цьому, розгляд справи неодноразово відкладався, відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце проведення наступних судових засідань, в матеріалах справи немає, оскільки заявка на отримання судових повісток у вигляді SMS-повідомлень за його підписом у матеріалах справи відсутня.
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо дати отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, апеляційний суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №638901 від 12 квітня 2026 року (а. с. 4), роздруківку спеціального технічного засобу Alсotest 6810 №ARCD-0491 від 12.04.2026 року (а. с. 7), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 6) та відеозапис, що наявний в матеріалах справи (а. с. 14).
Перевіривши вказані докази, апеляційний суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №638901 від 12 квітня 2026 року, ОСОБА_1 цього ж дня о 20 год. 03 хв. в с. Горбова по вул. Іллі Зімфіра 14, керував транспортним засобом Nissan Almera, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатор Alcotest Drager. Результат 0,52 проміле. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом блокування транспортного засобу на місці його зупинки. Своїми діями порушив п. 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП.
Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 6), у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд проводився за допомогою Alсotest Drager, результат огляду на стан сп`яніння – 0,52‰. Свою згоду з результатами огляду ОСОБА_1 підтвердив підписом у відповідному акті.
Аналогічні відомості щодо стану алкогольного сп`яніння містяться в роздруківці спеціального технічного засобу «Alсotest 6810» №ARCD-0491 від 12.04.2026 року (а. с. 7).
З відеозапису (а. с. 14), наявного в матеріалах справи, вбачається, що  ОСОБА_1  був зупинений працівниками поліції, у зв`язку з тим, що він керував транспортним засобом та був не пристебнутий ременем безпеки. В ході спілкування, працівники поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували пройти огляд на місці зупинки, на що  ОСОБА_1  погодився. На відеозаписі зафіксовано процес проходження  ОСОБА_1  огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу, результат огляду та те, що  ОСОБА_1 згідний з результатами такого огляду.
Таким чином, районним судом правильно встановлено, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 липня 2026 року у справі № 714/646/26 скасовано постанову за ч. 5 ст. 121 КУпАП щодо тієї самої події та встановлено відсутність факту керування транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.
У суді першої інстанції ОСОБА_1 зазначав, що після перебування в гостях у ОСОБА_2 він вийшов на вулицю, сів до свого автомобіля на узбіччі та лише збирався їхати додому, проте жодних дій для початку руху не вчиняв, аж поки не під`їхали працівники поліції. Свідок ОСОБА_2 у суді першої інстанції надав аналогічні показання щодо обставин події.
Натомість у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що після вживання алкогольних напоїв у ОСОБА_2 в с. Хряцька він особисто сів за кермо, і вони поїхали забирати сина ОСОБА_2 . Згодом вони зупинилися на узбіччі, і саме тоді до них підійшов працівник поліції. При цьому ОСОБА_1 стверджував, що в цей момент він уже не керував транспортним засобом. Свідок ОСОБА_2 в апеляційному суді також підтвердив намір їхати за сином, однак заявив, що ОСОБА_1 не керував авто і йому не відомо про вживання останнім алкоголю.
Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 , надані ними в суді першої інстанції. Тоді вони стверджували, що лише вийшли з дому, сіли до припаркованого авто і нікуди не їхали. Однак ОСОБА_2 проживає в селі Хряцька, тоді як події із зупинкою мали місце в селі Горбова. Цей факт спростовує їхні первинні твердження і відповідає тим поясненням, які ОСОБА_1 надав уже в суді апеляційної інстанції, коли визнав, що він сів за кермо в стані алкогольного сп`яніння і вони поїхали забирати сина ОСОБА_2 .
Крім того, на відео з портативного відеореєстратора зафіксовано, що ОСОБА_1 перебував на водійському сидінні автомобіля з увімкненим двигуном. Коли поліцейський повідомив причину зупинки, ОСОБА_1 не заперечив факту керування, а лише продемонстрував, що він пристебнутий, хоча інспектор зауважив, що це зробив вже після зупинки. Більше того, на відеозаписі зафіксовано, що о 20 год. 01 хв. ОСОБА_1 особисто повідомив працівникам поліції, що не знав, що доведеться сідати за кермо. 
Також в ході перевірки документів працівник поліції встановив, що ОСОБА_1 керував автомобілем без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповільності власників наземних транспортних засобів, про що відповідні відомості були занесені в постанову серії ЕНА №7013745 від 12 квітня 2026 року.
З рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 липня 2026 року (а.с.20-32) вбачається, що ОСОБА_1 просив скасувати зазначену вище постанову та наводив свої доводи лише в частині того, що він був пристебнутий, однак факт відсутності страхового полісу не оспорював. 
Крім того, в даному рішенні суд зазначив, що на відео не зафіксовано безпосередній рух транспортного засобу, що само по собі не є безумовним доказом того, що ОСОБА_1 взагалі не здійснював керування цим автомобілем до моменту його зупинки працівниками поліції.
Також, в матеріалах справи відсутні відомості про набрання вказаним судовим рішенням законної сили.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що факт керування транспортним засобом окрім наведених вище доказів, також підтверджується поза розумним сумнівом сукупністю інших доказів, а саме: перебуванням ОСОБА_1 за кермом автомобіля з увімкненим двигуном; фактичним місцем вчинення правопорушення, оскільки події відбувалися в с. Горбова, а не в с. Хряцька; його власними поясненнями на місці події щодо необхідності сідати за кермо, а також наданими в апеляційному суді показаннями, у яких він визнав факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, є безпідставними, оскільки на відеозаписі зафіксовано, що о 19 год 47 хв працівник поліції в повному обсязі роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України.
Отже, висновки суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1  вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, а доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд,- 

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Герцаївського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2026 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Герцаївського районного суду Чернівецького області від 21 липня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя     [підпис]     В.Т. Марчук