П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/25652/25

Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

30 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 11.06.2025року №155250022751, яким їй відмовлено в проведені перерахунку пенсії - зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000 року, а також визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не включення для обчислення пенсії за віком з 11.06.2025 року заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців обчислення страхового стажу підряд до 01.07.2000 р. згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 29.09.2021 р. № 941 та № 942, виданих ЗАТ «Тиротекс»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії з 04.06.2025 р. з урахуванням заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 р. згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 29.09.2021 р. №941 та № 942, виданих ЗАТ «Тиротекс»;
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що пенсійний орган дійшов помилкового висновку про не зарахування заробітної плати, отриманої позивачем під час роботи в м.Тирасполь на території Придністровської Молдавської Республіки. 
ГУ ПФУ в Одеській області заперечувало проти задоволення позову, зазначаючи про відсутність законних підстав для врахування виданих ЗАТ «Тиротекс» для обрахунку пенсії позивача, оскільки відповідно до переліку міжнародних угод (договорів) у сфері пенсійного забезпечення, угоди між Україною та Придністровською Молдавською Республікою не укладено.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 11.06.2025 року № №155250022751 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.06.2025 року про перерахунок пенсії, з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії від 29.09.2021 року №941 та № 942 виданих ЗАТ «Тиротекс» й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ГУ ПФУ в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішення не враховано те, що зарахування до страхового стажу періодів роботи на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, в тому числі до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та врахування заробітної плати з 01.01.2004 за періоди роботи на території Держав СНД здійснюється при підтвердженні сплати страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД, на території якої проводилась трудова діяльність, або за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Придністровська Молдавська Республіка є невизнаним у світі державним утворенням, незалежність якого проголошена 25 серпня 1991 року. Згідно із законодавством Молдови, Придністров`я має статус Автономного територіального утворення з особливим правовим статусом. Апелянт наголосив, що на кутовому штампі довідок про заробітну плату № 941 та № 942 від 29.09.2021, виданих ЗАТ «Тиротех», зазначено Придністровську Молдавську Республіку. Між тим, відповідно до переліку міжнародних угод (договорів) у сфері пенсійного забезпечення, угоди між Україною та Придністровською Молдавською Республікою не укладено, а тому відсутні законні підстави враховувати надані позивачем довідки для обчислення пенсії.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком, призначену на підставі Закону № 1058 з 25.05.2023 року.
Позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою від 04.06.2025 № 5869 про перерахунок призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058, в якій просила включити для обчислення пенсії за віком з 11.06.2025 року заробітну плату згідно з довідками від 29.09.2021 р. № 941 та № 942, виданих ЗАТ «Тиротекс».
ГУ ПФУ в Хмельницькій області, розглянувши заяву позивача за принципом екстериторіальності, прийняло рішення від 11.06.20255 № 155250022751 про відмову у проведенні перерахунку пенсії. В обгрунтування рішення пенсійним органом зазначено, що надані позивачем довідки видані Придністровською Молдавською Республікою. Між тим, відповідно до переліку міжнародних угод (договорів) у сфері пенсійного забезпечення, угоди між Україною та Придністровською Молдавською Республікою не укладено.
Вважаючи протиправною відмову відповідача у зарахуванні спірних довідок для обчислення пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з огляду на практику ЄСПЛ та намібійські випадки, виходив з того, що документи, видані підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, можуть братись до уваги та оцінюватись разом з іншими документами в їх сукупності та взаємозв`язку при вирішенні питання щодо перерахунку розміру пенсії.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Як визначено Європейською соціальною хартією (переглянутою), 1996 року, згода на обов`язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року, кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами «досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися» права та принципи, що закріплені у Хартії.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до абз.1 ч. 1 ст.40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 р. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 р. становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 р. незалежно від перерв.
За приписами абз.4, 5 ч.1 ст.40 Закону № 1058 для визначення розміру пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 р. враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 р. - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно з приписами частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Таким чином, трудова книжка має містити дані щодо факту перебування особи в трудових відносинах для підтвердження наявності трудового стажу та є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За обставинами справи, позивачу відмовлено у зарахуванні для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за період страхового стажу до 01.07.2000 року (з 1986 по 1995 роки), у зв`язку із тим, що довідки від 29.09.2021 р. № 941 та № 942 видані ЗАТ «Тиротекс» на території Придністровської Молдавської Республіки. 
Пенсійний орган наголошує, що Придністровська Молдавська Республіка є невизнаним у світі державним утворенням, незалежність якого проголошена 25 серпня 1991 року. Згідно із законодавством Молдови, Придністров`я має статус Автономного територіального утворення з особливим правовим статусом.
Разом із тим, суд першої інстанції вірно застосував ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".
Відтак, у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані Намібійські винятки, відповідно до яких документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 суд констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.
Враховуючи викладені та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що, пенсійний орган безпідставно не взяв до уваги довідки про заробітну плату, які видані ЗАТ "Тиротекс", за період роботи позивача, який підтверджений трудовою книжкою та зарахований до страхового стажу позивача пенсійним фондом.
Оскільки ОСОБА_1 не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів не надає оцінку рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року в цій частині.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 04 серпня 2025, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко