Справа №461/6757/26
Провадження №3/461/2470/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 року           м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., при секретарі судового засідання Яцишин В.А., представника митниці Сліпенка С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Львівської митниці, про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , виданий 05.12.2014 органом 7323,

за ч. 3 ст. 471 Митного Кодексу України, -

в с т а н о в и в:

04 липня 2026 року о 13 год. 03 хв. в пункт пропуску для автомобільного сполучення «Грушів-Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці на виїзд з України в Республіку Польща по смузі спрощеного митного контролю «зелений коридор» прибув транспортний засіб для особистого користування марки «BMW 116D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якості водія якого прямувала громадянка України ОСОБА_1 .
Під час митного контролю у ОСОБА_1 серед особистих речей, без ознак приховування, було виявлено твори друку – журнали «LIFE» у кількості 16 шт., датовані 1945 роком, які за ознаками (датою виготовлення) могли становити культурну, історичну чи антикварну цінність.
Згідно з п. 1.6 Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 №258, вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України.
Відповідно до наказу Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 №258 твори друку, видані після 1945 року, не потребують свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей. Культурні цінності, що вивозяться з України, декларуються в установленому законодавством порядку митному органу України, який здійснює контроль за їх переміщенням та митне оформлення, а також за наявністю відповідного свідоцтва.
На момент переміщення через митний кордон України у ОСОБА_1 були відсутні будь-які дозвільні документи на вивезення вказаних творів друку. У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що не знала про необхідність отримання такого дозволу.
Відповідно до ч. 2 ст. 366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Громадяни самостійно обирають відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.
ОСОБА_1 будь-яких дозвільних документів на переміщення вказаних товарів через митний кордон України не надала.
Відповідно до висновку на видання від 24.08.2026 №355 Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника вилучені видання не є рідкісними чи унікальними, продаються на книжкових аукціонах, наявна їх електронна версія, не є культурною цінністю. Орієнтовна вартість кожного випуску журналу становить 900 грн, загальна вартість - 14 400 грн.
ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи. Подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.
У поданому клопотанні ОСОБА_1 зазначила, що виявлені під час митного контролю 16 примірників журналу «LIFE» 1945 року видання не належать їй на праві власності та не є предметом купівлі-продажу чи комерційного обігу. Вказала, що зазначені журнали були придбані 28.01.2026 її знайомим, громадянином США, на онлайн-аукціоні eBay одним лотом вартістю 68,21 доларів США, що підтверджується скріншотом історії замовлень з особистого запису eBay та фотографією отриманого поштового відправлення. Журнали були передані їй для доставки особисто у якості подарунка її другу, громадянину Німеччини, до якого вона прямувала в гості. Таким чином, журнали переміщувались нею через митний кордон України транзитом, без наміру їх відчуження на території України чи отримання від цього будь-якої матеріальної вигоди, а виключно з метою особистої передачі як подарунка за кордоном.
Також зазначила, що про необхідність отримання дозвільних документів на вивезення друкованих видань, що можуть становити культурну цінність, їй відомо не було, оскільки вона не є колекціонером антикварних видань та не мала наміру порушувати митні правила. Отримані журнали вважала звичайними друкованими виданнями, придбаними іншою особою для подарунка, і не усвідомлювала, що на них поширюються вимоги щодо оформлення свідоцтва на право вивезення культурних цінностей.
Відповідно до ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
У рішеннях Європейського суду з прав людини зазначається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» передбачено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Суд вважає за можливе слухати справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка не з`явилася в судове засідання та подала клопотання про розгляд справи без її участі.
Представник Львівської митниці в судовому засіданні просив ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 471 МК України та застосувати стягнення, передбачене санкцією ч. 3 ст. 471 МК України.
Заслухавши думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 471 МК України недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.
Згідно з приміткою до ст. 471 МК України недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України, у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).
Згідно з ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Згідно з п. 1.6 Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 №258, вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України.
Відповідно до п. 7 додатку 1 до п. 1.5 вказаної Інструкції свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей не потребують твори друку, видані після 1945 року.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , обравши для проходження митного контролю смугу руху «зелений коридор», переміщувала через митний кордон України 16 примірників журналу «LIFE», датованих 1945 роком, не заявивши про їх наявність митному органу та не маючи відповідних дозвільних документів.
Факт митного правопорушення підтверджується даними, що містяться в протоколі про порушення митних правил №1076/UA209000/2026 від 04.07.2026; копіями документів ОСОБА_1 та документів на транспортний засіб; контрольним талоном; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; описом предметів; доповідною запискою; актом прийому-передачі матеріалів справи про порушення митних правил; постановою про призначення експертизи; протоколом про одержання проб і зразків для проведення експертизи; висновком Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника від 24.08.2026 №355 та іншими матеріалами справи.
Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні митного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, а саме: недекларуванні товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо вивезення за межі митної території України та переміщуються громадянами.
При цьому суд враховує надані ОСОБА_1 пояснення щодо обставин придбання та мети переміщення журналів, відсутності комерційної мети їх переміщення, а також те, що відповідно до висновку Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника від 24.08.2026 №355 вилучені видання не є рідкісними чи унікальними та не є культурною цінністю.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, обставин справи, суд приходить до висновку, що до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, необхідно застосувати стягнення у виді штрафу в межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 471 МК України.
При вирішенні питання про необхідність накладення адміністративного стягнення у виді конфіскації товарів, з урахуванням конкретних обставин правопорушення, пояснень ОСОБА_1 , характеру та мети переміщення товару, а також висновку Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника від 24.08.2026 №355, згідно з яким вилучені видання не є рідкісними чи унікальними та не є культурною цінністю, суд вважає можливим повернути ОСОБА_1 вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил №1076/UA209000/2026 від 04.07.2026 товар – журнали «LIFE» 1945 року видання у кількості 16 шт.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу без конфіскації товарів, що були безпосереднім предметом правопорушення, відповідає загальним засадам призначення стягнення, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації відповідальності.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
На підставі ч. 1 ст. 519 МК України та розрахунку витрат митного органу з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід стягнути витрати митного органу за зберігання предметів правопорушення у розмірі 20,28 грн.
Керуючись ст. 471 МК України, ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.
Вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил №1076/UA209000/2026 від 04.07.2026 р. товар - повернути ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у розмірі 20,28 грн. 
Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Є. Радченко