УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №287/2612/25 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В. 
Номер провадження №33/4805/479/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Шень Катерини Федорівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Шень Катерини Федорівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Олевського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 12.11.2025, о 00 год 50 хв в м.Олевську, по вул. Княгині Ольги, 2, водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» та у медичному закладі КНП «Олевська ЦЛ» водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. Водія відсторонено від права керування згідно ч.1 ст.266 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою судді місцевого суду, адвокат Шень К.Ф., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність судового рішення, неповне з`ясування обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що наявні у матеріалах справи відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки є неповними, зокрема містять перерву тривалістю близько тридцяти хвилин, при цьому невідомо, ким саме та за допомогою якого технічного засобу їх здійснено, а також чи забезпечено цілісність та автентичність відеофайлів.
Звертає увагу, що відеозаписи не містять безпосередньої фіксації керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тоді як останній під час спілкування з поліцейськими неодноразово заперечував цей факт. Із відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля поліції вбачається, що о 00 год 49 хв 12 листопада 2025 року службовий автомобіль рухався за іншим транспортним засобом та здійснив його зупинку, однак особу, яка перебувала за кермом зупиненого автомобіля, не зафіксовано. На іншому відеозаписі, який розпочинається о 00 год 48 хв, працівник поліції підходить до вже нерухомого автомобіля, однак особа водія також не зафіксована та не підлягає ідентифікації.
На думку захисника, така неузгодженість у часі свідчить про неповноту відеозаписів, допускає можливість маніпуляцій із відеоматеріалами та не дає змоги встановити всі обставини події. Матеріали справи також не містять доказів того, що ОСОБА_1 після зупинки автомобіля пересів із водійського місця на пасажирське. Крім того, на відеозаписі на позначці 00:55:59 зафіксовано пояснення іншої невстановленої особи, які, на переконання захисника, свідчать про визнання цією особою факту керування автомобілем.
Також захисник посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи були складені за відсутності ОСОБА_1 , йому не роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, зокрема право на захист і право не свідчити проти себе. Стверджує, що працівники поліції перешкоджали ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою та у провокативній формі спонукали його відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510471 від 12.11.2025, вбачається, що ОСОБА_1 12.11.2025, о 00 год 50 хв в м.Олевську, по вул. Княгині Ольги, 2, керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» та у медичному закладі - КНП «Олевська ЦЛ» відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Водія відсторонено від права керування згідно ч.1 ст.266 КУпАП (а.с.2).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510471 від 12.11.2025 (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.11.2025 (а.с.4); розписками про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.5-6); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом від 12.11.2025 (а.с.7); розпискою щодо передачі керування особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування від 12.11.2025 (а.с.8); рапортом поліцейського СРПП ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області молодшого лейтенанта поліції Д.Рудник від 12.11.2025 (а.с.10); відеозаписом обставин події (а.с.11). 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано.
Із наявних у матеріалах справи відеозаписів з автомобільного відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції вбачається, що вони об`єктивно відображають обставини події, які у сукупності з іншими доказами є достатніми для вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначені відеозаписи є належними та допустимими доказами у справі. Посилання апелянта на їх неповноту, відсутність відомостей про технічний засіб відеофіксації, сумніви щодо автентичності відеофайлів, а також розбіжності у часових показниках відеозаписів не впливають на їх достовірність та не викликають сумнівів у відповідності зафіксованих подій фактичним обставинам справи. Відсутність відеофіксації окремого проміжку часу не свідчить про недопустимість відеозаписів, оскільки вони у сукупності з іншими доказами дають можливість встановити всі обставини події.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від законної вимоги працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та погодився пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Прибувши до медичного закладу, водій відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. 
Порушень уповноваженими особами вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, які могли б бути підставою для визнання огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 недійсним, із досліджених матеріалів справи не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а таким керувала інша особа, не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються сукупністю досліджених у справі доказів. Таким доводам суд першої інстанції надав належну оцінку, мотиви якої докладно викладені в оскаржуваній постанові. Підстав не погодитися з такими висновками апеляційний суд не вбачає. Відсутність у матеріалах справи відеофіксації безпосереднього моменту керування транспортним засобом не виключає можливості встановлення цих обставин на підставі інших належних і допустимих доказів, оцінених судом у їх сукупності.
Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Обставини викладені у протоколі, відповідають дійсності та підтверджуються наявним у справі відеозаписом. 
Посилання у апеляційній скарзі на недотримання працівниками поліції порядку оформлення протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими. З матеріалів відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП (відеозапис 01:33), суть інкримінованого йому правопорушення, повідомлено про складення відносно нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 відмовився від підписання адміністративних матеріалів, про що зроблено відповідні відмітки, а також був повідомлений про направлення копії протоколу за місцем проживання. За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо нероз`яснення прав та порушення порядку оформлення адміністративних матеріалів є безпідставними. 
Доводи апеляційної скарги стосовно провокаційних дій працівників поліції, які на думку захисника призвели до відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння судом не приймаються як не підтверджені належними і допустимими доказами. Відеозапис таких обставин не містить, ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції не висловлював та в поясненнях до протоколу не зазначав. 
Посилання захисника на те, що працівники поліції перешкоджали ОСОБА_1 в отриманні правової допомоги, спростовуються відеозаписами. При цьому реалізація права на правову допомогу не звільняє водія від обов`язку виконати законну вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння у порядку, визначеному ст.266 КУпАП.
Судові рішення, на які у апеляційній скарзі посилається апелянт, не мають преюдиційного значення для вирішення даної справи за встановлених у ній обставин. Постанова суду не суперечить практиці ЄСПЛ.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Будь-яких переконливих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, захисником не надано.
При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. 
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 не вбачається.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Шень Катерини Федорівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич