ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 липня 2026 року
м. Київ

справа № 317/7021/23
провадження № 61-9748св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 квітня 2025 року у складі судді Сакояна Д. І. та постанову Запорізького апеляційного суду від 01 липня 2025 року у складі колегії суддів: Кочеткової І. В., Трофимової Д. А., Кухаря С. В.,

Короткий зміст позовних вимог
1. У грудні 2023 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О. С., виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування, про визнання права власності, виділ частки майна в натурі, звільнення майна з-під арешту.
2. Позов обґрунтовано тим, що 27 листопада 1999 року було укладено шлюб між    ОСОБА_1 та   ОСОБА_4 .
3. 22 червня 2006 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Банковською Ю. В., було придбано житловий будинок - незавершене будівництво, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
4. У подальшому після добудови і закінчення будівництва на підставі рішення виконавчого комітету Володимирівської сільської ради № 413 від 08 листопада 2007 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 26 листопада 2007 року на ім`я ОСОБА_4 , а саме: на закінчений будівництвом об`єкт: загальна площа 278,3 кв. м; житловий будинок літ. А-2; гараж Б; навіс В; баня Г; навіс Д; погріб ПГ; ворота 1; паркан 2; хвіртки 3; ворота 4; паркан 5; замощення І; замощення II.
5. Окрім того згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 996224 право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: територія Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 .
6. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на будинок та на земельну ділянку, кадастровий номер 2322181600:05:001:0145, площею 0,15 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 .
7. 06 липня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О. С. в рамках ЗВП № НОМЕР_2, до складу якого входять ВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_4, ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6, ВП № НОМЕР_7, виніс постанову про арешт майна боржника ОСОБА_4 , згідно з якою постановив накласти арешт на майно: тип об`єкта - житловий будинок літ. А-2; опис об`єкта - загальна площа (кв. м) 278,3; житлова площа (кв. м) 139,6, адреса: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_4 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження (додаткових) 6 312 478,03 грн.
8. Вказує, що приватним виконавцем вчиняються активні дії направлені саме на реалізацію спірного будинку в межах виконавчого провадження без врахування наявності права власності позивачки на частину даного будинку, що призведе до втрати нею такого права власності.
9.  ОСОБА_1 вважає, що приватний виконавець не дотримався вимог статті 443 ЦПК України та не звернувся до суду із поданням про виділ частки у майні боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, в результаті чого арешт накладено і на частку позивачки, а тому відбудеться реалізація на електронних торгах всього будинку, і її частки також. Крім того, даний будинок є єдиним житлом позивачки та житлом трьох її дітей й, відповідно, накладення арешту на весь будинок, подальша реалізація на прилюдних торгах всього будинку (без виділення частки боржника зі спільного сумісного майна подружжя) призведе до порушення права власності позивачки та порушення житлових прав трьох дітей.
10. Враховуючи, що спірний будинок було придбано в період шлюбу, вказаний об`єкт нерухомого майна є не особистою власністю боржника ОСОБА_4 , а спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , вона є співвласником даного будинку, тому звернення стягнення на такий будинок, його арешт, вилучення, майбутня реалізація призведуть до порушення права власності позивачки.
11. У зв`язку із розірванням шлюбу рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 25 жовтня 2023 року у справі № 333/6965/23 вона вимушена заявляти позовні вимоги про виділ їй зі спільної сумісної власності частки належного їй майна.
12. Враховуючи викладене просила суд:
визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 278,3 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 2322181600:05:001:0145, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
провести поділ житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанту № 3 (додаток № 3) висновку експерта № 0080 за результатами проведення будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження по письмовому зверненню ОСОБА_1 , складеного 20 листопада 2023 року судовим експертом Майстренком Іваном Олександровичем;
виділити ОСОБА_1 у власність у житловому будинку АДРЕСА_1 : прим. 1-1 (коридор) площею 7,4 кв. м; прим. 1-2 площею 20,00 кв. м (прихожа); прим. 1- 3 (кабінет) площею 20,5 кв. м; прим. 1-4 площею 3,9 кв. м (санвузол); прим. 1- 5 площею 13,6 кв. м (комора); прим. 1-6 площею 5,7 кв. м (котельня); прим. 1- 7 площею 28,3 кв. м (кухня-їдальня); прим. 1-8 площею 14,6 кв. м (зимовий сад); прим. 1-9 площею 35,1 кв. м (гостинна); новостворене приміщення за рахунок демонтажу сходів площею 4,00 кв. м;
виділити ОСОБА_4 у власність у житловому будинку АДРЕСА_1 : прим. 1-10 (хол) площею19,0 кв. м + 4,00 кв. м = 23 кв. м; прим. 1-11 площею 2,4 кв. м (гардеробна); приміщення 1-12 площею 26,3 кв. м (кімната); прим. 1-13 (кімната) площею 26,1 кв. м; прим. 1-14 площею 8,9 кв. м (санвузол); прим. 1-15 площею 4,8 кв. м (санвузол); прим. 1-16 площею 31,6 кв. м (кімната); прим. 1-17 площею 10,1 кв. м (гардеробна); балкон;
провести поділ земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 2322181600:05:001:0145, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 згідно варіанту № 2 (додаток № 5) висновку експерта № 0080 за результатами проведення будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження по письмовому зверненню ОСОБА_1 , складеного 20 листопада 2023 року судовим експертом Майстренком Іваном Олександровичем;
виділити у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 750 кв. м із земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 2322181600:05:001:0145, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як показано на схемі додатку № 5 висновку експерта № 0080 за результатами проведення будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження по письмовому зверненню ОСОБА_1 , складеного 20 листопада 2023 року судовим експертом Майстренком Іваном Олександровичем, зеленим кольором;
виділити у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 750 кв. м із земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 2322181600:05:001:0145, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 як показано на схемі додатку № 5 висновку експерта № 0080 за результатами проведення будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження по письмовому зверненню ОСОБА_1 , складеного 20 листопада 2023 року судовим експертом Майстренком Іваном Олександровичем, жовтим кольором;
звільнити з-під арешту 1/2 частину житлового будинку загальною площею 278,3 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 2322181600:05:001:0145, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 .
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
13. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 01 липня 2025 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
14. Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили із того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вчиняли дії, спрямовані на відчуження майна, чим перешкоджали виконанню виконавчих документів щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , тобто діяли недобросовісно.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
15. У липні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 .
16. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
17. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
18. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.
19. Підставами касаційного оскарження судових рішень представник заявниці зазначає:
застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2024 року в справі № 372/1561/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
20. Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що рішеннями, які набрали законної сили, встановлено факт відсутності солідарного обов`язку у ОСОБА_1 перед ОСОБА_5 за зобов`язаннями, які існували у її колишнього чоловіка перед кредитором.
21. Також посилається на те, що судами не враховано, що відповідно до статей 60, 70 СК України наявні законні підстави для визнання за позивачкою права власності на 1/2 частини такого майна, оскільки державний виконавець описав та наклав арешт на спірний житловий будинок в цілому без вирішення питання щодо частки майна боржника ( ОСОБА_4 ) у спірному майні без встановлення факту солідарного обов`язку позивачки за зобов`язаннями її колишнього чоловіка.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
22. У серпні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 від представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , проте ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2025 року відзив було повернуто без розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
23. 27 листопада 1999 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2023 року у справі № 333/6965/23 шлюб розірвано.
24. У період шлюбу за договором купівлі-продажу від 22 червня 2006 року ОСОБА_4 був придбаний будинок, житловий, незавершене будівництво, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 11234968 від 14 липня 2006 року право власності на житловий будинок, незавершене будівництво, зареєстровано за ОСОБА_4 у ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (а. с. 43, 44, т. 1).
25. Рішенням Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 413 від 08 листопада 2007 року ОСОБА_4 оформлено право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 26 листопада 2007 року на ім`я ОСОБА_4 , а саме на закінчений будівництвом об`єкт, опис об`єкта: загальна площа 278,3 кв. м; житловий будинок літ. А-2; гараж Б; навіс В; баня Г; навіс Д; погріб ПГ; ворота 1; паркан 2; хвіртки 3; ворота 4; паркан 5; замощення І; замощення II (а. с. 47, 51, т. 1).
26. Рішенням Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 414 від 08 листопада 2007 року ОСОБА_4 затверджено акт закінченого будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 278,3 кв. м, житлова площа 139,6 кв. м (а. с. 48, т. 1).
27. Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 16882429 від 03 грудня 2007 року право власності на житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_4 у ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (а. с. 52, т. 1).
28. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 996224 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 2322181600:05:001:0145, з цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 49-50, т. 1).
29. Окрім того встановлено, що протягом 2012-2013 років між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були укладені договори позики: договір позики б/н від 07 жовтня 2012 року на суму 8 600 доларів США зі строком повернення до 31 жовтня 2012 року; договір позики б/н від 01 грудня 2012 року на суму 19 000 доларів США зі строком повернення до 31 грудня 2012 року; договір позики б/н від 07 березня 2013 року на суму 30 000 доларів США зі строком повернення до 31 грудня 2013 року; договір позики б/н від 11 березня 2013 року на суму 20 000 доларів США зі строком повернення до 31 травня 2013 року.
30. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_4 зобов`язань щодо повернення отриманих у позику коштів ОСОБА_5 звернувся до суду з відповідними позовами. 
Судовими рішеннями у справах № 317/2973/17, , № 317/35/16-ц, № 317/3680/19, № 317/2608/19 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 6 312 478,03 грн. Виконання вказаних рішень здійснюється в рамках зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_7, до складу якого входять ВП № НОМЕР_3, ВП НОМЕР_4, НОМЕР_8, ВП НОМЕР_6, ВП НОМЕР_7.
31. 06 липня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О. С. постановлено постанову про арешт майна боржника у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_2, якою накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме житловий будинок літ. А-2 загальною площею 278,3 кв. м, житловою площею 139,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 6 312 478,03 грн (а. с. 53-54А, т. 1).
32. Вказане також підтверджується інформацією, що міститься у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 348807050 від 02 жовтня 2023 року та інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356971079 від 04 грудня 2023 року (а. с 55-59, 158-163, т. 1).
Так, у даних інформаційних довідках містяться відомості про наявні обтяження:
номер запису про обтяження 32515461 (арешт нерухомого майна ОСОБА_4 , постанова про арешт майна боржника від 22 липня 2019 року, обтяжувач - Запорізький РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, об`єкт речових прав - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 );
номер запису про обтяження 32517660 (арешт нерухомого майна ОСОБА_4 , постанова про арешт майна боржника від 22 липня 2019 року, обтяжувач - Запорізький РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, об`єкт речових прав - земельна ділянка з кадастровим номером 2322181600:05:001:0145, розташована за адресою: АДРЕСА_1 );
номер запису про обтяження 32517787 (арешт нерухомого майна ОСОБА_4 , постанова про арешт майна боржника від 22 липня 2019 року, обтяжувач - Запорізький РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, об`єкт речових прав - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 );
номер запису про обтяження 50898836 (арешт нерухомого майна ОСОБА_4 , рішення приватного виконавця Сколибога О.С. у ЗВП № НОМЕР_2 від 06 липня 2023 року, об`єкт речових прав - закінчений будівництвом житловий будинок літ. А-2 за адресою: АДРЕСА_1 ).

Позиція Верховного Суду
33. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
34. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
35. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
36. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
37. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
38. Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
39. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав із поважної причини самостійного заробітку чи доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
40. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
41. Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
42. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
43. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що сімейне законодавство України встановлює спростовну презумпцію спільності права власності на майно подружжя. Така презумпція означає, що майно, набуте у період шлюбу, вважається об`єктом права спільної сумісної власності подружжя доти, доки інше не буде доведено тією стороною, яка заперечує спільний характер такого майна.
44. Подібний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, у якій зазначено, що положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте ними у період шлюбу. Така презумпція може бути спростована, однак тягар доказування обставин, необхідних для її спростування, покладається на того з подружжя, який її заперечує.
45. Отже, ні дружина, ні чоловік не зобов`язані додатково доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Навпаки, саме той з подружжя, хто стверджує, що певне майно не є спільним, повинен довести наявність обставин, які виключають застосування до такого майна режиму спільної сумісної власності подружжя, зокрема те, що майно було набуте за особисті кошти одного з подружжя, отримане в дар, успадковане, набуте за час фактичного припинення шлюбних відносин або з інших підстав належить до особистої приватної власності.
46. У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 вказувала, що спірний будинок було придбано за час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 , тому будинок є спільною сумісною власністю колишнього подружжя.
Враховуючи те, що приватним виконавцем вчиняються дії, направлені на реалізацію будинку, в межах зведеного виконавчого провадження без врахування її права власності на частину будинку, змушена була звернутися до суду із вказаним позовом.
47. Судами встановлено, що протягом 2012-2013 років між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договори позики: договір позики б/н від 07 жовтня 2012 року на суму 8 600 доларів США зі строком повернення до 31 жовтня 2012 року; договір позики б/н від 01 грудня 2012 року на суму 19 000 доларів США зі строком повернення до 31 грудня 2012 року; договір позики б/н від 07 березня 2013 року на суму 30 000 доларів США зі строком повернення до 31 грудня 2013 року; договір позики б/н від 11 березня 2013 року на суму 20 000 доларів США зі строком повернення до 31 травня 2013 року.
48. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_4 зобов`язань щодо повернення отриманих у позику коштів ОСОБА_5 звернувся до суду з відповідними позовами. Судовими рішеннями у справах № 317/2973/17, № 317/2973/17, № 317/35/16-ц, № 317/3680/19, № 317/2608/19 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 6 312 478,03 грн. Виконання вказаних рішень здійснюється в рамках зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_7, до складу якого входять ВП № НОМЕР_3, ВП НОМЕР_4, НОМЕР_8, ВП НОМЕР_6, ВП НОМЕР_7.
49. Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
50. Отже, для покладення боргового зобов`язання, яке виникло в одного з подружжя, на обох з подружжя суд повинен установити не лише факт виникнення такого зобов`язання у період шлюбу, а й те, що відповідний правочин був укладений в інтересах сім`ї, а отримані за ним кошти були використані для задоволення сімейних потреб.
51. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц дійшла висновку, що якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за таким договором виникають в обох з подружжя. Правовий режим спільної сумісної власності подружжя пов`язаний не лише з набуттям майна, а й із виконанням зобов`язань, які виникли з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.
52. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 27 квітня 
2016 року у справі № 537/6639/13-ц та від 14 вересня 2016 року у справі 
№ 334/5907/14-ц, щодо солідарного характеру відповідальності подружжя за зобов`язаннями, які виникають із правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо інше не передбачено такими правочинами.
53. Таким чином, з урахуванням встановлених судами обставин, суди правомірно виснували, що боргові зобов`язання ОСОБА_4 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
54. Крім того, звертаючись із даним позовом, ОСОБА_1 не ставила питання щодо поділу зобов`язань, проте просила поділити лише права колишнього подружжя на нерухоме майно. Також позивачка не надала суду доказів того, що нею виконано зобов`язання з повернення боргу або сплачено ОСОБА_4 відповідну частину суми зобов`язання.
55. Відповідно до частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
56. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
57. Слід зазначити, що у справах № 317/3681/19 та 317/3680/19 судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вчиняли дії, спрямовані на відчуження майна, набутого під час перебування у шлюбі.
58. Колегією суддів враховано, що у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц (провадження № 61-156св17) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя зроблено висновок, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
59. З огляду на викладене та встановлені обставини, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що  ОСОБА_4 . ОСОБА_1 вчиняли дії, спрямовані на відчуження майна, чим перешкоджали виконанню виконавчих документів щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , тобто діяли недобросовісно.
60. Доводи касаційної скарги про те, що судами попередніх інстанцій не враховано, що рішеннями, які набрали законної сили, встановлено факт відсутності солідарного обов`язку у ОСОБА_1 перед ОСОБА_5 , відхиляються колегією суддів, оскільки зобов`язання за укладеними ОСОБА_4 правочини поширюються також на позивачку, під час розгляду справи останньою не надано доказів, що вказані правочини було укладено не в інтересах сім`ї.
61. Посилання заявниці на неврахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2024 року в справі № 372/1561/23, відхиляються колегією суддів, оскільки оскаржувані судові рішення, з урахуванням встановлених обставин, недобросовісних дій колишнього подружжя, не суперечать висновкам, викладених у наведеній заявницею постанові.
62. Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
63. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
64. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального процесуального права. 
65. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 залишити без задоволення.
2. Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 квітня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 01 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Сердюк

В. В. Шипович