Справа № 725/861/26 
Провадження № 2/727/1705/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Смотрицького В.Г.
при секретарі Бурлаці А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Встановив:

Короткий зміст позовної заяви та її доводи
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 11 березня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладений кредитний договір № 6819930, в електронній формі, в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачкою первісному кредитору з метою отримання кредиту.
Вказав, що кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в сумі визначеній кредитним договором.
Також позивач вказує, що 28 липня 2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу №28072025 відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором на суму 21550,00 грн.
Звертає увагу суду і на те, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій.
Вказує, що відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ « ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 6819930 в розмірі 21550,00 грн., з яких: 5000,00 грн. – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 0,00 грн. – сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 1250,00 грн. – сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 6300,00 грн. – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 9000,00 грн. – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
А тому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 6819930 від 11 березня 2025 року в розмірі 21550,00 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів – в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1664 грн.). 
Рух справи в суді
Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 29.01.2026 року позовну заяву передано для розгляду за підсудністю Шевченківському районному суду м. Чернівці.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. 
Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 березня 2026 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 червня 2026 року витребувано з АТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Мілоан», ТОВ «ФК «ЄАПБ» докази по справі. 
Аргументи учасників справи
Представник позивача в судове засідання не з`явився, під час судового розгляду просив задовольнити позовні вимоги на підставі позиції, викладеної у позовній заяві, відповіді на відзив.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача у відзиві на позовну заяву просила відмовити у частині нарахування відсотків за кредитним договором в повному обсязі. Зазначила, що позивачем не було надано до суду жодних доказів видачі відповідачу кредитних коштів за спірним кредитним договором. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимогине є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу. Позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам процесуального законодавства, перерахування позивачем грошових коштів на користь відповідача. Долучені до позовної заяви документи (договір та додаток до нього, а також таблиця з персональними даними відповідача та умовами кредитування), не містять інформації щодо номера банківської картки відповідача. Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Крім того, Договір № 6819930 11.03.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, додаток № 1 до договору та паспорт споживчого кредиту не містять ні власноручного підпису відповідача, ні електронного підпису відповідача, відтвореного шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. У розділі «Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін» договору зазначено серію та номер паспорта відповідача, її адресу, РНОКПП, номер телефону та електронної пошти. не містить відомостей про відповідачем, код одноразового ідентифікатора не вказано.
Крім того, представник відповідача посилалась на практику Верховного Суду щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України. А тому просила суд відмовити позивачу в частині нарахування відсотків за кредитним договором.
Відповідно доч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. 
Обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд
Судом встановлено, що 11 березня 2025 року ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали Договір про споживчий кредит №6819930 (а.с. 7-12).
Кредитний договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника.
Договір підписаний ОСОБА_1 11.03.2025 о 15:41 електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 506576, що відображено на першому аркуші договору.
Згідно із укладеного кредитного договору Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору у кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Сторони погодили у Договорі такі умови кредитування: сума (загальний розмір) кредиту становить 5000.00 грн (п.1.2); кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 11.03.2025 (дата надання кредиту) до 19.02.2026 (дата остаточного погашення заборгованості), відповідно до графіку платежів (п.1.3, 1.4); комісія за надання кредиту: 1250.00 грн., яка нараховується за ставкою 25.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1); комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 15400.00 грн, що нараховується за ставкою 14.00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів (п.1.5.2).
Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 0.0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом.
Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0.0010 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів.
Нараховані проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть: 0.00 грн
Позичальник має сплачувати поточний загальний платіж за розрахунковий період в день закінчення розрахункового періоду (дату платежу), згідно Графіку платежів. Сплата заборгованості до настання дати платежу не звільняє Позичальника від необхідності сплати заборгованості в дату платежу, проте може зменшувати її розмір. Сплата заборгованості після спливу дати платежу призводить до прострочення і є підставою виникнення у Позичальника додаткових обов`язків щодо сплати штрафів та/або процентів, згідно розділу 4 Договору.
Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, Кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» позичальнику безготівково на рахунок з використанням 516875хххххх4872 .
Додаток №1 до цього договору містить графік платежів №6819930 від 11.03.2025 (а.с. 13), згідно з яким останнім днем платежу є 19.02.2026 р. та загальна вартість кредиту складаєу 21650,00 грн.
Також позивач надав Заяву ОСОБА_1 на отримання кредиту №6819930, що є Додатком №2 до Договору, у якій остання просила ТОВ «Мілоан» надати мені кредит для задоволення особистих потреб, вказала платіжну картку на яку має бути перерахована сума кредиту: MASTERCARD DEBIT UNEMBOSSED 516875хххххх4872, банк, що випустив картку: pb (а.с. 14).
Відповідачем надано додаткові контактні дані для взаємодії із кредитодавцем, а саме перелік телефонних номерів, які належать ОСОБА_1 та знаходяться у її володінні (зв.а.с. 14).
Відповідач підписала 11.03.2025 Паспорт споживчого кредиту №6819930, у якому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 15-16).
У Анкеті-заяві на кредит №6819930 визначені погоджені сторонами умови кредитування: Сума кредиту 5000 грн у гривні, строк кредиту 15 днів з 11.03.2025 до 26.03.2026, сума до повернення 21650 грн, що включає комісію за надання кредиту 16650 грн та проценти за користування кредитом 0,00 грн. Вказаний процес оформлення і розгляду заяви №6819930, що фіксує підписання 11.03.2025  кредитного договору сторонами (а.с. 18).
Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного Договору, відповідач також підтверджує, що умови Договору їй зрозумілі та підтверджує, що договір адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Даними платіжного доручення №149497572 від 11.03.2025  на суму 5000,00 грн позивач доводить факт видачі ОСОБА_1 у безготівковій формі на картковий рахунок № НОМЕР_1 кредитних коштів за спірним договором №6819930 (а.с. 19).
Крім того, факт перерахування грошових коштів за договором підтверджується витребуваною інформацією від АТ КБ «Приватбанк», яка підтверджує належність платіжної картки НОМЕР_2 ОСОБА_1 та надходження на неї коштів – 5000 грн. від 11.03.2025  р. (а.с. 108-110).
Пунктом 3.2.6. вищезазначеного кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.
29 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28072025, згідно з яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників включаючи основну суму зобов`язання по кредиту, комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту та інші платежі право на одержання належить клієнту (п. 1.1 договору факторингу 1) (а.с. 21-25).
28 липня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписано акт прийому - передачі реєстру боржників № 2 від 28 липня 2025 року за Договором факторингу №28072025 від 28 липня 2025 року (а.с. 27).
29 липня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було підписано Додаткову угоду №1 до Договору факторингу № 28072025 від 28.07.2025 (а.с. 26).
Згідно з копією реєстру боржників №2 від 28.07.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 21550,00 грн., з яких: 5000,00 грн. – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 0,00 грн. – сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 1250,00 грн. – сума заборгованості по комісії за надання кредиту;6300,00 грн. – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 9000,00 грн. – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) (а.с. 29).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Згідно п.п. 6.4-6.5. Договору укладення Товариством кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Відповідно до п. 6.7. договору позичальника ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних.
Згідно з довідкою по заяві на кредит №6819930 від 11.03.2025 вбачається послідовність дій відповідача щодо укладення кредитного договору, а саме 11.03.2025 о 15.39.01 заповнено заяву; о 15.39.06 - автоматична перевірка, 15.39.09 - перевірка у БКІ, 15.39.09 - скоринг, 15.39.14 - перевірка у БКІ, 15.39.14 - скоринг, 15.39.15 - підтвердження зміни умов, 15.40.03 - обробляється, 15.40.48 - підписання паспортку кредиту, 15.41.23 - оброблено (а..с 119).
З Інформації з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину за №6819930 від 11.03.2025 (а.с. 121), щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про ознайомлення з паспортом кредиту у формі електронного документу за №6819930 від 11.03.2025 (а.с. 122) та копії інформації про посвідчення особи з системи від 12.02.2025 р. вбачається, що особу ОСОБА_1 товариством було встановлено з використанням системи BankID НБУ та відповідачем було накладено цифровий підпис на кредитний договір №6819930.
Відтак, укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідача ОСОБА_1 , оскільки саме вона зареєструвалась в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан», заповнила заявку, встановленої форми на сайті на отримання кредиту, повідомивши інформацію про власні прізвище ім`я та по-батькові, дату народження, паспортні дані, податковий номер, контактні дані: адресу реєстрації та місця проживання, контактний номер мобільного телефону, номер банківської карти, обрала суму кредиту, проценти за користування кредитом, суму для виплати та строк виплати, підтвердивши, що вказала повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.
Крім того, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 не був б укладений.
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування ними.
Відповідно до цього Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі 5000,00 грн, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом, відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
У справах про стягнення кредитних коштів на банк (кредитодавця) покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а на позичальника покладений обов`язок довести своєчасне повернення ним грошових коштів відповідно до умов кредитного договору.
Факт надання кредитних коштів у розмірі 5000 грн. підтверджений долученою до матеріалів справи копією платіжного доручення 149497572 від 11.03.2025, що є первинним документом, який підтверджує факт ініціювання переказу коштів та витребуваною судом з АТ КБ «Приват Банк» випискою за договором № б/н, що підтверджує отримання ОСОБА_1 11.03.2025 р. вищевказаної суми на номер картки НОМЕР_2 .
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно статті 1056 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).
З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Згідно з наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №6819930 від 11.03.2025, заборгованість ОСОБА_1 становить 21550,00 грн., з яких: 5000,00 грн. – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 0,00 грн. – сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 1250,00 грн. – сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 6300,00 грн. – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 9000,00 грн. – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) (а.с. 126).
Щодо відступлення права вимоги позивачу.
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. 
Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» наділено правом грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Щодо стягнення з відповідача суми комісії за надання кредиту. 
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У п.1.5.1. договору №6819930 від 11.03.2025 року передбачено, що комісія за надання кредиту становить 1250,00 грн., нараховується за ставкою 25.00% від суми кредиту, одноразово в момент видачі кредиту. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Отже, в матеріалах справи наявні докази в підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування позивачем відповідачу комісії за надання кредиту.
Щодо стягнення з відповідача комісії за обслуговування та неустойки, суд зазначає наступне.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Пунктом 1.5.2 кредитного договору №6819930 від 11.03.2025 року встановлено комісію за обслуговування кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Тому зазначена умова укладеного між сторонами кредитного договору є нікчемною.
Визнання нікчемного правочину недійсним не вимагається, адже він є недійсним в силу закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-80гс20)).
Правовий висновок про те, що зазначений пункт тотожного кредитного договору з ТзОВ «Споживчий центр» є нікчемним викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року в справі № 752/4008/20 (провадження № 61-11866св21).
Позивач також просить стягнути неустойку (штраф, пеню), яка згідно з розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №6819930 від 11.03.2025 року складає 9000,00 грн.
Однак, суд звертає увагу на те, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За змістом ч.1 ст.14 ЦК України, особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Верховний Суд неодноразово наводив висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23, провадження № 61-8279св23).
Тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
У договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір тощо.
У встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У даній справі, встановлено, що позивач (позикодавець) просив стягнути з позичальника неустойку за час прострочення повернення позики під час дії в Україні воєнного стану.
Судом враховано, що законодавець на рівні акту цивільного законодавстві (п.15 та п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню). Такий обов`язок припиняється без його виконання.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачу до сплати було нараховано у рахунок сплати неустойки 9000,00 гривень. Однак, відповідно до вимог закону такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем, а, отже, у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №6819930 від 11.03.2025 року у добровільному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають задоволенню виключно в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 5000,00 грн., а також суми заборгованості за комісією у розмірі 1250,00 грн., що в загальному становить 6250,00 грн.
Висновки за результатами судового розгляду
Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» необхідно стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит №6819930 від 11.03.2025 року в розмірі 6250,00 грн., задовольнивши частково позовні вимоги. 
Щодо судових витрат
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 772,10 грн.
Суд відмовляє позивачу у задоволені вимоги щодо стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцем знаходженням, забезпечення доказів в розмірі 1664,00 грн., оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених витрат.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.207, 512, 516, 517, 526, 527, 530, 626, 628, 638, 1048, 1054, 1056, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст.3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.12, 13, 19, 76, 81, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Лісова, будинок 2, реквізити IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором № 6819930 від 11.03.2025 року в розмірі 6250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Лісова, будинок 2, реквізити IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк») судові витратипо сплаті судового збору у розмірі 772 (сімсот сімдесят дві) гривні 10 коп.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: