ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/5783/26  Провадження 2/636/4015/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.07.2026 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Золотоверхої О.О.,
секретаря судового засідання Караулової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чугуїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Виконавчого комітету Пролісненської селищної ради Чугуївського району Харківської області, третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора, про припинення обтяження,
ВСТАНОВТВ:
09.06.2026 до Чугуївського міського суду Харківської області надійшла позовна заява за підписом представника позивача – адвоката Мазницького М.М., в якій він просить скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а саме: житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , р.№ обтяження 3874891, накладений на підставі постанови суду про арешт майна від 28.08.1997, Чугуївський міський суд, заборона №45/1997 ЧДНК.
23.06.2026 до суду надійшла уточнена позовна заява, а якій представник позивача – адвокат Мазницький М.М. просить припинити дію обтяження, зареєстрованого в єдиному реєстрі заборо відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3874981, зареєстрований 12.10.2006 року Чугуївською державною нотаріальною конторою. 
В обґрунтування позову зазначено наступне. ОСОБА_1 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 09.06.1999. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 478763268 від 25.05.2026, позивачка дізналась про те, що на її нерухоме майно було накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (заборона №45 від 28.08.1997 року, заявник: Чугуївська державна нотаріальна контора). Обтяження у вигляді арешту нерухомого майна накладено з порушенням діючого законодавства України та підлягає припиненню, у зв`язку з наступним. 
У Чугуївському міському суді Харківської області розглядалась справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 у складі головуючого - народного судді Ганенко Т.С., секретаря Ахмедової О.А. Водночас обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (заборона № 45 від 28.08.1997, заявник - Чугуївська державна нотаріальна контора) було зареєстроване на підставі листа судді Чугуївського міського суду Остапенко А.В. Зазначена обставина викликає обґрунтовані сумніви щодо законності накладення арешту, оскільки відповідно до вимог процесуального законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно здійснюється на підставі відповідної ухвали/рішення суду, а не службового листа судді. Більше того, на момент накладення арешту суддею, який здійснював розгляд справи, була суддя Ганенко Т.С., тоді як підставою для внесення заборони став лист судді, який не входив до складу суду, що розглядав зазначену справу. Таким чином, наявні обставини свідчать про відсутність належного процесуального документа, який би підтверджував законність накладення арешту.
Відповідно до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 16.01.1998 справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 була закрита на підставі заяви позивача про відмову від позову. Таким чином, після припинення розгляду справи зникли правові підстави для подальшого існування заходів забезпечення позову, зокрема арешту нерухомого майна, накладеного в межах зазначеної справи. Проте арешт скасований не був та продовжує існувати понад 27 років після завершення судового провадження. 
Подальше існування арешту за відсутності судового спору, виконавчого провадження та належної процесуальної підстави для його збереження безпідставно обмежує право власника на володіння, користування та розпорядження належним йому майном.
Представник позивача надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримав, просив задовольнити.
Державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Пролісненської селищної ради Горделян А. надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та винести рішення у відповідності з чинним законодавством.
З Чугуївської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без їх участі та винесення рішення відповідно до чинного законодавства.
Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд установив, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Алексик Т.В. 09.06.1999, зареєстрованого в реєстрі за №1758 (копія а.с.5). 
З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №478763268 від 25.05.2026 (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_1 є власником вказаного домоволодіння на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Алексик Т.В. 09.06.1999, зареєстрованого в реєстрі за №1758; наявні відомості про записи обтяження: в т.ч. № НОМЕР_1 , тип обтяження – арешт нерухомого майна, зареєстровано 12.10.2006 10:22:55 за №3874891 реєстратором: Чугуївська державна нотаріальна контора, підстава обтяження – постанова суду про арешт майна 28.08.1997, Чугуївський міський суд, заборона №45/1997 ЧДНК, об`єкт обтяження – будинок АДРЕСА_1 , власник – ОСОБА_4 , додаткові дані – заборона №45 від 28.08.1997, перенесена з Єдиного реєстру заборон, заявник – Чугуївська державна нотаріальна контора.
Надано до суду і копію листа судді Чугуївського міського суду Остапенко О.В., адресованого до Чугуївської державної нотаріальної контори (а.с.7), наступного змісту: в провадженні Чугуївського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку; з позовної заяви і всіх документів, наданих до нього, вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 і свого часу придбано подружжям ОСОБА_5 під час шлюбу, тобто 03.02.1989 р.н.480, але зареєстровано чомусь не на ОСОБА_6 , а на ОСОБА_7 . Пізніше спірне домоволодіння у відповідності до рішення Чугуївської міськради за №101/6 було перебудовано: 10.03.1993 було затверджено акт приймання будинку в експлуатацію; гр. ОСОБА_4 було видано Свідоцтво про право власності на вказаний будинок; під час будівництва будинку і на момент введення його в експлуатацію позивач та відповідач проживали однією родиною; з врахуванням викладеного з метою правильного і своєчасного розгляду справи судом просить накласти заборону на здійснення будь-яких нотаріальних дій по домоволодінню. На вказаній копії наявна відмітка «вх-269 ІІ-3 45-97р від 28.08.1997».
Відповідно до копії ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 16.01.1998 у справі №2-41 (а.с.8) провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , припинено у зв`язку з відмовою позивача від позову.
Відповідно до копії рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №85363384 від 16.06.2026 (а.с.22) державний реєстратор прав на нерухоме майно Горделян А.О. розглянувши заяву від 16.06.2026 за реєстраційним номером 73650187 (далі - Заява) відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: не надано документу, що посвідчує припинення обтяження за № 3874891; вирішив: відмовити у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦПК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, зокрема, якщо ці порушення поєднані з арештом нерухомого і рухомого майна, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.16, 386, 391 ЦК України.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.
У постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 337/2402/22 (провадження № 61-У постанові Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 756/12092/24 зазначено, що під час розгляду справи необхідно встановити, зокрема: 1) в межах якого виконавчого провадження накладений арешт, 2) на підставі яких виконавчих документів, 3) хто є боржником та особою, в інтересах якої накладений арешт (стягувачем), та у випадку з`ясування вказаних обставин обговорити питання залучення цих осіб до участі у справі як співвідповідачів та/або заміни відповідача. Зокрема, відповідач має повідомити чи є (була) боржником у виконавчому провадженні, в межах якого накладено арешт. У разі об`єктивної неможливості встановлення вказаних обставин (відсутність чи знищення документів, тощо), суду необхідно врахувати положення Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Перший протокол) згідно з якими кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном та з`ясувати наявність законних підстав для продовження дії арешту, накладеного на квартиру позивачки у 2005 році.
Ідентифікувати підстави обтяження станом на теперішній час не можливо.
Арешт майна є обмеженням права власності, гарантованого Конституцією України (ст. 41).
Відповідно до принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного процесу, обов`язок доведення обставин, які обґрунтовують наявність обтяження, покладається на сторону, яка на нього посилається. Відсутність таких доказів свідчить про недоведеність факту належного накладення арешту та про відсутність підстав для його подальшого збереження.
З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 10-13, 77-80, 141, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до державного реєстратора Виконавчого комітету Пролісненської селищної ради Чугуївського району Харківської області, третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора, про припинення обтяження - задовольнити в повному обсязі.
Припинити дію обтяження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3874891, зареєстрований 12.10.2006 Чугуївською державною нотаріальною конторою.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 );
Відповідач: державний реєстратор Виконавчого комітету Пролісненської селищної ради Чугуївського району Харківської області (адреса: Харківська обл., Чугуївський р-н с-ще Пролісне, вул. Свободи, 1);
Третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора (код ЄДРПОУ 02893551, адреса: Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Старонікольська, 44).

Суддя О.О. Золотоверха